TAPINTÁSOK
Csá, Ian!
Csá, Dana!
Ez a következő nagy ötleted?
Nem.
Igazából ez tart vissza attól, hogy egyáltalán bármilyen ötletem legyen.
Mi a pálya, csávókáim?
Hé, Poppy, mi ez?
Az egy post-it.
Nem, nem az. Ez bántja a szemet,
és minden alkalommal képtelen vagyok… Mindig, ha megfordulok,
a szemem egyenesen erre a szarra ugrik. Nem.
Tök nem érdekel.
A post-it cetlik a rendszerem részei.
Így tartom észben a nagy ötleteimet, mert én…
Nem tudom, hallottad-e, de megint nagy ötleteim vannak.
Ó, tényleg?
Mi az, hogy „tapintások”?
Nem kéne neked dolgoznod?
Mondok valamit. Ez tök lejárt, Poppy.
- Igaz? - Avítt.
Avítt?
- Ez avítt. - Nem is tudod, mit jelent.
- És te is avítt vagy. - Nem tudom, mi az.
Olyan, mint a „lejárt”, csak nem olyan régi.
Köszönöm!
Majd tartunk egy órát a szociális jelzésekről,
de előbb ezzel foglalkozunk.
Nem intéznéd a jegyzeteidet normális ember módjára,
és használnád a telódat erre?
Nem, mert normális ember módjára ezer éve elvesztettem a telómat,
és most Dana fogadja a hívásaimat.
Senki se hív soha. Bazi nyomasztó.
Azért, mert avítt, igaz?
- Ügyesen használtad. - Köszi!
Muszáj beledumálnod?
Oké, tudod, mit? Ha arra sem emlékszel, mit jelent,
akkor szar a rendszered.
Rendben. Oké. Jó,
de ha bekrepált rendszerekről beszélünk,
akkor megemlíteném a légkondit.
- Miért? Mi baja? - Baromi hideg van.
Poppy, hányszor beszéltük ezt már át?
Azért választottam ezt a meghatározott hőmérsékletet,
hogy optimalizáljam az agyműködést és a nedvesség-visszatartást.
Mi a csudának akarnám visszatartani a nedvességet?
- Kérdezd a szarkalábaidat! - Mit… mond…
A tükörben nem száraz bőrt látsz?
Úgy értem, Poppy, te nem iszol elég vizet.
Minden szükséges levet megkapok a keménycukorkából.
Nem lé kell neked. Hanem víz.
Oké, Dana, nem dumálnál bele te is? Túl hideg van itt, igaz?
Bárhogy is utálok egyetérteni vele, de itt baromi hideg van.
Ez kettő az egy ellen. Most ki az avítt, ribi?
Rendben, én fogom megmondani az iroda hőmérsékletét.
A 20-asok első felét látom.
- Ne, ne, ne! Ne… Ne csináld! - Húszasok. Huszonkettő?
Kigúnyolsz, és… és…
Iroda, állítsd a hőmérsékletet 22 Celsiusra!
Beállítás.
Ez nagyon meleg.
Abszolút megalázó.
Mi az?
Az IQ-m 132.
A börtönben egy kiemelkedő olasz banda főtanácsadója lettem
pár nap leforgása alatt.
Most kávét töltök Rachelnek, egy felnőtt nőnek, aki kezeslábasban jár,
a saját bejáratú „kawaii neko” bögréjébe.
ANIME-IMÁDÓ CSAJSZI
A sitten kellett volna maradnom.
- Mostanra már én lennék a don. - Ne így gondolj rá!
Igaz, az egyes feladatok alantasak lehetnek, de a munkánk nagyon fontos.
Büszke vagyok rá, hogy tudom, befolyásos embernek segítek,
aki nagy dolgokat visz véghez.
Vissza a melóhoz!
Hali!
Jó. Megjelenés… Jól néz ki.
Oké, nem akarok pánikot az alkalmazottak között, de van egy patkányunk.
Érdekes.
Igen. Jo, szeretném, ha elintéznéd, oké?
- Mázlista. - Tekintsd elintézettnek!
- Melyik osztályon dolgozik az áruló? - Mi? Nem.
Ez egy igazi patkány. Bent az irodámban.
Most megvádolsz? Soha nem árulnálak el.
Ilyet csak egy áruló mond.
Mi? Nem. Skacok, nem. Én egy állatról beszélek.
Kell valaki, aki kiirtja.
Vettem. Ez a mocskos, áruló állat nem maradhat életben.
- Nem. - David,
ha kell valaki, aki elrendezi,
akkor beszélj egy sittessel!
- Elég. - Tudom, hogy rendezzem el.
Ironikus, de kell majd egy tégla.
Elég!
Újrakezdem ezt a beszélgetést. Van az egér, igaz?
Egy apró, szőrös rágcsáló farokkal, ami az irodámban rohangál. Láttam.
Tudjátok, mit? Lerajzolom a dögöt.
Elnézést! Bocs!
Gondoltam, szépen, egyértelműen, nem igaz?
Mert ennek négy lába van.
Szóval, igen. Elintéznéd, kérlek?
És írj, ha végeztél! Kimegyek a szabadba dolgozni. Oké?
Nem azért, mert félek az egértől.
Nem, mert… eredetileg is ki akartam menni. Kint dolgozom,
mert állati… Szép napunk van ma. Gyönyörű.
Harminckét fok van kint.
Én arizonai vagyok, Jo. Az nem olyan meleg.
Múlt héten a 28 fokban is ájuldoztál.
Egész nap borsóval jegeltem a nyakad.
Csak kapd el az átkozott patkányt! Okszi?
Ez a megalázó.
A patkányfogónál csak a helyi tudósító jelentéktelenebb.
Minden hülye képes rá.
Nem értek egyet.
Akár igazi, akár elvont értelemben vett patkányt űzöl, az elvek ugyanazok.
A patkányok ravaszak. A túlélés mesterei.
A sötétség leple alatt járnak,
és az elkapásukhoz makulátlan csapdát kell állítani.
Igen. Mi vagyunk a tökéletes emberek erre a kényes küldetésre.
Kapjuk el mi magunk a patkányt!
David mondta, hogy legyünk diszkrétek. Senki nem tudhatja meg, mit csinálunk.
Mindenki menjen el! Azonnal! Nem magyarázom el, miért.
Kifelé!
Mi a franc?
Hé! Ian!
Mi van?
Visszakapcsoltad a légkondit?
Hozzá se nyúltam.
Hát akkor miért érzem a fújdogáló levegőt?
Hát, mert enyhe szellőt programoztam be.
Mivel az iroda Web3-as,
képes kisebb változtatásokat eszközölni a mikroklímán.
Az miért nem légkondi?
Hát, nem kondicionáltam a levegőt sehogy.
Egyszerűen csak máshogyan mozgattam meg.
Be tudok programozni, mondjuk, huzatot is a szellő helyett. Azt szeretnéd?
- Nem. Egyáltalán nem szeretném. - Legyen széllökés?
Iroda, széllökés.
Széllökés.
Te most szívatsz?
Nem, én csak simán kompromisszumot keresek.
Oké, hát én így nem tudok dolgozni.
Hát én sem.
Te igazából nem dolgozol, ugye?
Én egy egész játékot építek a nulláról, és te meg, tudod,
slattyogsz fel-le, és kivered magadnak a metaverzumban.
Az, hogy nem ülök egész nap egy asztalnál a képernyőt bámulva,
nem jelenti, hogy nem dolgozom.
Megpróbálom a jövőbe pörgetni a GrimPopot,
ami ebben a környezetben nem megy.
Az agyad nem működik, hacsak nincs itt olyan hideg,
hogy a mellbimbóm kibökje a pulcsimat?
Miért beszélünk a mellbimbódról? És mi az a „pult csí”?
- Pulcsi. - „Pulcsi”?
Pulcsi. A pulcsim.
- Mi az a „pulcsi”? - Csak pulcsi!
- Nem tudom, miről beszélsz. - Pulcsi!
Dana!
- Dana! - Dana!
Dana!
- Mi van? - Hali, mellém tudnál állni?
- Így nem megy a meló. - Velem vagy?
- Állj mellém! Nem tudok így dolgozni. - Én sem tudok.
- Világos, egyikünk sem tud. - Mi…
Hogy dolgozni?
- Hát, a szellő. A szellő. - Ja…
Szellőt csinált…
…és az nekünk rohadt zavaró.
Jelenleg ti zavartok engem.
- Ne már! - Látod? Erről dumáltam.
- Nem értenél egyet? - Nem.
- Nők vagyunk. Csajcsapat. - Ne csináld!
- Mi. - Befolyásolod a bírót.
Nem én vagyok a bíró. Oké?
Nem hagynátok békén?
Próbálnék a Playpenen melózni!
Nektek is ezt kéne éppen csinálnotok.
- Igaz. - Igaz.
- Ezt kéne… Igen.
Igen. Ezt mondtam.
- Oké, szupi! Köszi! - Én is azt próbáltam.
- Köszönöm! - Köszi, Dana!
- Ez egyértelműen nem volt meggyőző… - Igen. Nyilván.
…tehát marad a szellő.
Jó, tartsd meg a hülye szellődet!
Iroda, állítsd a fényt 70%-ra!
Sötétítés.
Várj! Mi ez?
Éles fényben nagyon nehezen látom a monitoromat.
Poppy, a fény úgy van programozva, hogy egybeessen
a cirkadián ritmusunkkal.
Össze kell hangolnunk magunkat a külvilág ciklusaival.
Ezért úgy terveztem meg a fényt, hogy utánozza azt az utat,
amelyet a Nap tesz meg az égen az egyes napokon.
Oké, tudod, mit terveztek még arra, hogy ezt csinálja?
A kibaszott ablakokat.
- Iroda, fényeket fel! - Világosítás.
- Iroda, fényeket le! - Sötétítés.
- Iroda, fényeket fel! - Világosítás.
- Iroda, fényeket le! - Sötétítés.
- Iroda, fényeket fel! - Világosítás.
- Iroda, fényeket le! - Sötétítés.
- Iroda, fényeket fel! - Világosítás.
- Ne! Ne hallgass rá… - Stroboszkóp! Ne, igen!
Ne, igen! Stroboszkóp!
- Erre nincs szükség. - Iroda, állj!
Leállás.
- Iroda, fényt le! - Fény lekapcsolva.
Ó, remek. Ez annyira gyerekes!
Komolyan, ne már! Iroda, fényt fel!
Fény fel.
Várjunk, hova tűnt?
Iroda, hozd vissza Danát!
- Kicsit elhittem, hogy menni fog. - Egy picit elhittem, ja.
Csá, David! Mit csinálsz te itt kint?
Szia! Csak tudod, csak csillezek.
- Csillezel? - Ja.
Bazi izzadtnak tűnsz.
Ja. Ja, meleg van. Sok a nap.
Van napszemüveged, kalapod
vagy legalább egy napernyőd, vagy valamid?
Nincs. Nem tudom, mi az.
- Mindegy. Mi járatban? - Hát, nem tudok dolgozni az irodánkban.
Poppy és Ian az őrületbe kerget.
Folyton ölik egymást
ezen a hülye, érdektelen szaron.
És aztán belerángattak, mint valami nyavalyás Bíró Icát.
- Vágod? - Vágom én.
Mondhatok ilyet?
- Ha én mondom előbb. - Jó, tök jogos.
Úgy értem, szó szerint lehetetlen bármit is megcsinálni.
Az egész irodát hazavágják ezzel a szarral.
Hidd el, tudom!
Egyszer Ian pólójának színén vitatkoztak.
Behívták a grafikusosztályt az éjszaka közepén,
hogy kimondják, tényleg fekete-e.
Az semmi.
Egyszer Ian azt mondta: „Mindent egybevágva,”
és Poppy tök lecseszte érte, aztán előkapott egy szótárat.
- És Ian azt mondta: „Én nem… - …szótárazok.”
Mi a fenét jelent ez egyáltalán?
Nem tudom. Én láttam szótárazni.
- Rémesek. - Igen, azok.
Mizu, David? Csá, haver! Látom, ver a víz.
Ja, Anthony, miért nem dolgozol?
Az őrült asszisztensed kihajított minket az irodából.
Szóval itt bandázunk mindannyian.
Úgy néz ki, mintha agyvérzésed lenne. Durva.
Várj, akkor az egész iroda üres?
Gondolom.
Adtam egy feladatot Jónak.
Van egy patkányunk.
Ki az?
Ne kezdd te is, oké? Nem bírom már. Vissza kell mennem az irodába.
- Várj, van légkonditok? - Ja.
Légkondi és üres iroda? Jövök veled.
Újabb nap telt el.
Persze a gondnok munkája éjjel kezdődik,
amikor mindenki más elment.
Igen, csak én és egy nagy, üres iroda, tele morzsával.
- A csapda felállítva. - Jó.
Menj tovább!
Sok morzsát látok itt. Szerencsére nem vagyok olyan büszke
a munkámra, hogy söpörjek.
Szép.
Játszd a hülyét! Hagyd, hogy azt higgye a pasi, ő irányít!
Vagy nő.
Brad? Mi ez?
Közel van.
Maradj nyugodt! Hagyd, hogy ő jöjjön!
Miért választottunk humánus csapdát?
Mert a gombszemébe akarok nézni, amikor leadom a halálos lövést.
- Le akarod lőni? - Igen. Te mit terveztél?
Lassan egy vödörbe merítem, hogy gúnyolhassuk, miközben megfullad.
Hiányoznak ezek a beszélgetések.
- Mi folyik itt? - Lebuktunk. Basszus!
Kösz szépen, David!
- Hali, skacok! - Hali, Dana!
Na jó, én léptem!
- Ti mit csináltok? - Már semmit. Elszúrtátok az akciónkat.
Az akciótokat?
Egyszerű feladatot adtam, hogy keresd meg…
Lenyűgöző.
Oké, akkor jött elő, amikor világos lett. Miért?
- Miért csinál bárki bármit? - Szex, hatalom, kapzsiság.
Pontosan. De ez a patkány inkább szivacsot csór egy székből,
ahelyett, hogy finom kekszet rágna.
Elnézést! Miért profilozunk egy rágcsálót? Hívnunk kell az irtót.
Talán nem kell. Ez a patkány talán vágyik a halálra.
Vagy talán az életre vágyik.
Talán tudom, milyen patkánnyal van dolgunk.
És tudom, hogy kell elkapni.
- Csá! - Te megvártad itt kint,
- amíg pisiltem? - Nem, igazából én…
- Ennyi ideig pisiltél? - Ja.
Öregem, itt vagyok már vagy 25 perce.
Neked meddig tart a pisilés?
Több vizet kell innod.
- Sajnálom a veséidet. - Mit akarsz?
Oké. Ezt majd később megdumáljuk.
De figyi, Poppy, szinte megjelent előttem!
És kitaláltam valamit, ami szerintem tökéletes kompromisszum,
és mindkettőnket nagyon boldoggá fog tenni.
Azt kétlem.
Gyerünk! Menjünk!
Fizikai- és szemkontaktus.
- Megszállottja vagy a kontaktusnak. - Mert ember vagyok.
Jó, most koncentrálj!
- És állj meg itt! - Aha.
És nyisd ki a szemed!
Kidobtad az asztalomat?
Igen. És nem.
Tessék, nézd!
Hadd mutassam meg!
Én ezt úgy hívom…
a hatékonysági fülke.
Elég király, mi?
Képzelj el egy világot, ahol minden egyes alkalmazott
létrehozhatja a saját, egyéni munkaterületét,
de zárt módon, hogy ne terjedjen ki a közös helyiségekbe!
Igen.
- Elég szuper, mi? - Ó, Istenem!
Úgy értem, ez zseniális.
- Igen! - Le vagyok nyűgözve.
Úgy értem, nézd ezt az elképesztő, vadiúj dolgot, amit kitaláltál!
Igen! Igen, azt hiszem, hogy ez forradalmasítja majd az emberek munkáját.
Igen. Minden amerikai irodába ilyet kéne tenni.
Aha. Pont erre gondoltam én is.
Tudtam, hogy érted.
- Hirtelen beugrott. - Ja.
Imádom.
Feltaláltad az irodai fülkét.
- Nem. - De.
Nem, ez nem erről szól.
De mire jó?
Hát ez egy munkaállomás.
És hol van?
Egy iroda közepén.
És milyen alakja van?
- Fülke. - Ez egy fülke.
Ez egy irodai fülke. Feltaláltad a fülkét.
A fenébe! Franc egye meg!
Egy irodai fülke. Csodálatos, új ötlet.
- Mindenki ide, a zseni alkot! - Jó, ne röhögj már rajtam!
De hé, nyugi! Ez csak egy rossz ötlet. Megesik.
- Nekem nincsenek rossz ötleteim! - Hát, láthatóan vannak. Tehát…
Úgy érzem, ellenséges munkahelyi légkörben vagyok,
- és az… - Az én hibám? Már én vagyok a hibás?
Nem tudok gondolkodni, mert az agyam olyan,
mint egy buggyantott tojás a serpenyőben, és fel vagyok verve.
Ez három különböző tojáskészítési mód.
Friss levegő kell.
Probléma megoldva.
- Mi ez? - A patkányod. Elkaptuk.
- Probléma megoldva. - Nem, nincs megoldva.
- Azt kértem, intézd el. - Elintéztük.
Nem te. Nem hozzád beszéltem. Amúgy miért vagy itt?
Szerintem tudtad, hogy be leszek vonva.
Nem tudtam.
Mindegy, túljártunk a ravasz állat eszén,
és csináltunk egy szép kis fészket, ahol megszülhet.
Tudod, rájöttem, hogy vemhes,
és ezért lopta a szivacsot a kaja helyett.
Probléma megoldva.
Ne mondogasd már ezt! Egy patkányt se akartam. Miért akarnék 50-et?
Azt hittem, örülni fogsz.
Tényleg? Baromság. Dana!
Dana!
- Dana! - Mi van?
Szólnál nekik, baromság azt hinni, hogy akarok 50 patkányt?
Nem akarok ebben részt venni.
- Megölnél egy vemhes patkányt, Dana? - Nem.
Már nem vemhes.
Így van. Nem vemhes.
Megszabadulnál emberségesen a patkányoktól?
De legyenek döglöttek!
Kurvára nem, David.
Ugyan! Nem akarok patkányokkal vacakolni.
- Vágod? - David!
Igaz. Csak ha te mondod előbb.
Rendben. Majd én megteszem.
Nem fogom megtenni.
Oké, hát, jó mulatást az új házi patkányaiddal!
Probléma megoldva.
Nincs megoldva!
Mit szóltok, laknátok Cerritosban?
Friss levegő, mi?
Négy óra friss levegő kellett, mert kicsúfoltam a hatékonysági kapszuládat?
Pofa be!
Oké.
Én…
Hidegebbre állítottam,
- ha akarsz jönni, és csinálni pár… - Miért veszed el a szerepemet?
Mi?
Értem. Te építed.
Mindig is így volt, és most próbálod, hogy együtt csináljuk. Miért?
Nem is tudom. És nem így gondoltam rá.
Kamu duma. Kibaszott hazug vagy.
Jössz, és fitogtatod a hatalmadat. Kirakosgatod a post-itjeidet.
Kiröhögsz, jössz a „nagy ötlet” aduval.
- Pontosan tudod, mit csinálsz. - Amit csinálok, az a munkám.
Te az én munkámat csinálod.
Hát, talán azért, mert kurvára ott sem vagy, hogy csináld.
- Jaj, ugyan már! Kérlek! - Igen.
Igen, elnézést, ha egy kicsit nagyobb befolyást akarok
az iroda fölött, amiben te alig vagy jelen!
Tudod, ahogy félrefordulok, eltűnsz.
A metaverzumban vagy. Lelépsz Danával.
Csak a jó ég tudja, hogy mi a faszt csinálsz.
Próbáltam segíteni. De te minden egyes alkalommal kidobsz.
Igen, de mindig kidoblak.
Igazából sosem mész el.
Mi változott, Ian?
- Nem tudom. - De, tudod.
- Nem tudom. - De, tudod!
- Nem tudom… - Tudod! Tudod!
Az a baj, hogy ez most az én játékom.
És nem akarsz az én játékomon dolgozni, ugye?
Nem.
Tudtam.
Kurvára tudtam.
Várj, Poppy!
Megpróbáltam. Esküszöm!
Tényleg meg. Én…
Te már csak ilyen vagy, ugye?
Túlzó ígéretek, alig betartva.
- Ne már, Po… Ne már! - Nem.
Bassza meg!
Csá, Poppy!
Hol van Ian?
Nem tudom. Nem érdekel.
Oké.
Menj vissza dolgozni! Így is elég időt elszúrtunk.
Milyen nagy itt a csend!
A feliratot fordította: Binder Natália