Субтитрите на японски са в синьо. Субтитрите на корейски са в жълто.
(на японски) Готов?
Хайде.
Аз ще се оправя, но стой до мен.
Побързай, за да хванем място във влака.
Идват.
Давай!
След тях!
Бум, бум!
Целех се в сърцето ти и те убих с първия изстрел!
- Така беше! - Глупости! Той пръв те гръмна.
И е мой ред да нося противогаза.
Дай го!
Пак онзи човек.
Отива у нас.
Мамо?
Отивам си.
Прибирайте се и вие.
Дали изобщо ще върнат тялото на баща му?
Зависи какво е останало от него.
Но помни какво казва пастор Ху, Мозасу.
Бог бди над нас.
Знаеш го, нали?
Виж ги само.
Бандо.
(на корейски) Мозасу.
Помогни ми да събера прането.
Защо все мен викаш, вуйно?
Никога Ной!
Нямаш друга работа.
Побързай.
Трябва да очистим езика си
от влиянието на американския империализъм.
Това, което преди наричахме "каиш", вече е "колан".
Ето на какво трябва да се посветят учените ни.
Вуйно!
Добре ли сте?
Разбирате ли какво ви говоря?
Ной, ти ли си?
- Ной... - Викаше ли ме?
Ной.
Какво става? Кой е този?
Май...
Май е той.
Исак?
Върнах се, Кюнхи.
Ето...
Прибрах се.
ПО РОМАНА НА МИН ДЖИН ЛИ
ТОКИО
"Хенеси", чист.
С няколко капки вода.
Защо дойде?
За да моля за милост.
Кажете ми, какво да направя?
С теб май си приличаме.
И твоят, и моят баща
са постигнали голям финансов успех.
И като теб, когато някой ми се изпречеше,
аз също се амбицирах и ставах по-безскрупулен.
Исках да докажа на света,
че не падам по-долу от другите.
А сега?
Сега съм "Бизнесмен на годината".
Награден съм от същите хора, които се опитваха да ме съсипят.
Още щом те зърнах,
разбрах, че ще ми създаваш проблеми.
Затова те смачках.
Така че не чакай милост.
Използвам те за назидание на всички в този град.
За да разберат, че ако ми пречат, ще ги прегазя.
Къде е той, тук ли е?
Сунджа.
Подготви се.
Кой е?
Аз съм.
Сунджа.
Да, аз съм.
Как можа да стреснеш всички така!
Молех се за теб ден и нощ.
Сигурно ви е било тежко.
В сравнение с много други, бяхме късметлии.
Благодарна съм на брат ти и снаха ти.
Много ни помагаха.
Чух, че брат ми е заминал надалече.
Зажаднял съм да го видя.
Не искам да ме гледаш такъв.
Момчетата също.
Не се тревожи.
Първо трябва да оздравееш.
Да.
Изтощително е.
Поспи сега.
Не ме оставяй.
Сунджа.
Ще доведа доктора.
Бързо ще се оправиш.
Нужен му е лекар.
Но откъде да намерим?
Казват, че са изпратени на фронта.
Все някой е останал тук.
Трябва да намерим.
Сунджа!
Ами ако...
Ако вече е късно?
Не трябва ли да си до него?
Не се знае колко време ви остава заедно.
Кюнхи, забрави ли?
Той вече надви смъртта веднъж.
Ако получи медицинска помощ, пак ще оцелее.
Сигурна съм.
Пак ти! Защо си дошъл?
Знаеш ли кое време е?
- Бабче. - Махай се!
Няма къде да отида
и към кого да се обърна.
Бабче.
Вън!
Първо трябва да ти кажа нещо.
Къщата ти е на този хал
заради мен.
Ти...
След като ти казах да не подписваш, ме уволниха от "Шифли".
Отнеха ми визата.
Закотвен съм тук.
Освен това Абе-сан...
Не ми обяснявай, кажи за къщата.
Договорих се с един човек.
Той използва връзките си, за да те накара да напуснеш.
Щяхме да купим парцела
и да го продадем на Абе-сан и "Шифли".
Имах нужда от пари.
- Бях отчаян. - Що за оправдание?
Но не е ли така в живота?
Нападаме другия заради собственото си оцеляване,
без да осъзнаваме, че му правим услуга.
Всъщност той това иска.
Да ни накара да молим за милост.
Разгеле.
Проумял си го.
Аз съм - Ной.
Ной, доведи ми клисаря Ху.
Той ни е пастор сега.
Пастор?
Да, пастор Ю почина преди няколко години.
Ясно.
Върви.
Доведи ми пастор Ху.
Само по-бързо. Ще можеш ли?
Да.
Ной, изтичай до телеграфната служба.
Прати телеграма на чичо си.
Но, вуйно, татко ме помоли да му доведа пастор Ху.
Добре.
Явно иска да се помолят заедно.
- Върви тогава. - Да.
Може аз да отида до телеграфната служба.
Нали разбираш колко е важно?
Ще се справя.
Ще пратя телеграма на чичо.
Извинете, трябва да пратя телеграма на чичо в Нагасаки.
Много е важно.
Можеш ли да го прочетеш?
Двайсет и един знака.
Осемдесет сена.
Провери дали съм преписал правилно.
ИСАК СЕ ВЪРНА У ДОМА
УМИРА
Върна се!
Ной.
След толкова години татко най-сетне си дойде.
Но е много болен.
Моля ви, помогнете му. Знам, че можете.
Извинете ни за момент.
Татко си дойде.
Моля ви, елате с мен.
Молете се за него.
Измолете изцеление от Бога.
Моите молитви не стигат.
Знам, че вас Бог ще ви чуе.
Не е толкова просто.
Трябва да стане!
Бях добър.
Нали?
Толкова се стараех да съм праведен!
Бог не може пак да ми обърне гръб.
Не и този път.
Ще си взема нещата.
Трябва му лекар.
Затова дойдох.
Най-важно е с децата да се евакуирате.
Дори не попита кой е болен.
Значи знаеш.
Я ми кажи.
Можеше ли да го измъкнеш по-рано?
Успях сега, защото обещах
на затворнически началник
да го изведа със семейството му от града.
Всеки драпа да се измъкне.
Но не и ти.
Явно си отчаяна,
щом дойде при мен.
Да, така е.
Слушай сега.
Ще ти намеря лекар.
Най-добрият, който е останал.
Но в замяна
ти и момчетата ще тръгнете с мен.
Каквото и да стане с мъжа ти.
Обещай ми.
Лесно се забравя колко тежки бяха онези години.
А виж сега.
След войната купих този парцел
почти за без пари.
Какво?
Не се шегувам.
Как иначе щях да си го позволя?
Чудно защо.
За тази земя открай време се носят странни слухове.
Какви слухове?
Все чужди гърла храня - съдба!
Неговото не е стомах, а бездънна яма.
Бабче, чакай. За какви слухове говориш?
Кой да ти помни подробности!
Нещо, свързано с военното училище, което беше тук.
Един ден започнали да идват камиони.
Пълни с трупове.
Защо ще карат трупове във военно училище?
Кой знае?
Било през войната, никой не задавал въпроси.
Това ли е всичко? Говореше ли се и друго?
Не лапай така, пак ще ти стане зле.
- Бабче. - Какво?
Още ли ще ме разпитваш?
Казах ти вече!
Беше отдавна.
Какъв смисъл има да ровим в костите на мъртвите?
Но дали костите им още са тук?
Бабче.
Трябваше да забравя.
Разбираш ли?
Големи усилия положих за това.
Как иначе щях да живея тук?
Но тези кости може да са ни от полза.
Как така?
Не разбираш ли?
Това ще е ответният ни удар.
По този начин ще им се измъкнем.
Виж! Бил е колкото мен,
когато е подобрил рекорд за най-много лицеви опори.
Сигурно сега е много богат.
Толкова ли държиш на богатството?
Естествено! Ако бяхме богати, щях да ти доведа най-добрите лекари
и да купя по-голяма къща.
А ако останат пари,
вуйна може да купи захар от черния пазар и да направи сладки.
Добре ли си?
И аз навремето израснах в голяма къща
с много стаи.
Но в повечето не ни пускаха да влизаме.
Аз щях да се промъкна тайно.
Не се и съмнявам.
Но мисълта ми е, че не ми липсва голямата къща,
а само хората, които живееха в нея.
Истинското богатство, Мозасу,
е да си обичан.
Но защо да не може и двете, татко?
Аз искам да съм богат и обичан.
Какво става?
Пак спряха тока.
Напоследък е почти всяка вечер.
Ще запаля фенер.
Вземи.
За да не те е страх.
Благодаря, синко.
Дойдоха!
Татко.
Радвам се да те видя отново, братко.
Пасторе, дойдохте.
Естествено.
Да го видя пак у дома, е...
Трябва да поговоря насаме с пастора.
Елате.
Ной може да остане.
Татко.
Мозасу, помогни ми с фенерите.
Ако това, което твърдиш, е вярно,
компания като "Колтън" никога не би пипнала тази земя.
Пак ли започваш?
Изслушай ме.
След като продадем терена на Абе-сан,
ще пуснем слух за костите.
Дори не знаем дали още са тук!
Няма значение. Слухът моментално ще подплаши "Колтън".
Сигурен съм.
И когато те се оттеглят, Абе-сан ще задлъжнее жестоко.
Как може да се възползваш от мъртвите!
Не съм виновен за миналото. Нямам нищо общо с това.
Стига!
За какво беше всичко тогава?
Толкова труд хвърлих.
Ти си бил, нали?
Ти си ме предал.
Пасторе?
Да, прав си.
Аз бях.
Отдавна подозирах, че ме мразиш.
Защо?
Не те мразех.
Презирах те.
Ти печелеше обичта на хората изключително лесно.
А аз...
Собствените ми родители ме изоставиха.
Пастор Ю ме приюти,
когато всички други ме отритнаха.
Отгледа ме като свое дете, обгради ме с обич,
а после се появи ти.
И обичта му залиня.
Затова им докладвах за теб.
Мислех, че ще изпитам удовлетворение,
но уви.
Молех се от все сърце да те освободят.
Да не мислиш, че си ме спасил ти?
Несъмнено и близките ти са се молили,
но ти давам дума, че и моят глас бе в този хор.
Опитвах се да изкупя греха си
не само пред Бог, но и пред семейството ти и Ной.
Правех всичко по силите си.
Разбирам, че нямам оправдание.
Няма да ми простиш...
Прощавам ти.
Недей.
Не му прощавай. Никога!
Толкова години...
Заради него...
Повярвай ми, Ной.
Знам какво съм ви отнел.
Махай се! Стой далеч от нас!
- Ной! - Съжалявам.
Искрено съжалявам!
Пасторе, какво става?
Ной.
Татко.
Защо?
Да, кой съм аз, че да говоря?
Какво знам за истинското страдание?
Да заспиш на празен стомах,
за мен е немислимо.
Животът ми е бил безумно лек.
Разбираемо е да ме гледаш отвисоко.
Като видя погледа ти...
Същият е като този на баба.
Но как може да не се запиташ...
"Затова ли се мъчих толкова?"
Нали?
Със сигурност би ти се видяло безсмислено.
Извинявай, че те държах толкова до късно.
Няма да идвам повече, обещавам.
Не съжалявам за нищо.
Изживях живота си добре.
Синове мои, тялото ми е развалина.
Нямам какво друго да ви дам.
Но поне запомнете следното.
И пасторът, и ние
споделяме една съдба.
Ной,
да прощаваш, не е нито дарба, нито сила.
Прошката е приемане.
Оцеляването си има цена.
Толкова неща имам да ви кажа.
Но знайте едно.
Каквото и да става,
вие сте мои синове
и аз съм ви баща.
Ето ме!
Доведох доктора. Той ще ни помогне.
Всичко ще се оправи.
- Татко! - Това не ми харесва. Излезте от стаята.
Докторът ще му помогне.
Деца, елате.
Мамо!
Ще бъда прям.
Дробовете на мъжа ви са пълни със слуз.
Можем да направим дренаж в болницата,
но по-притеснителното е,
че той има сепсис.
Мисля, че...
не му остава много време.
Все нещо може да се направи.
Моля ви.
Ако опира до пари, не се тревожете.
Кажи му.
Ще платя колкото е нужно, да не се притеснява.
Ще намеря пари.
В най-добрия случай
на мъжа ви му остават няколко часа.
Това, което са му сторили...
Ужасно е.
Съжалявам за него.
Прости ми.
Не знаех,
че ще ни струва толкова.
Няма за какво да ти прощавам.
През годините, докато те нямаше,
много хора са идвали да благодарят за добротата ти.
Ти се жертваше за другите.
Такъв беше преди 14 години, когато те срещнах,
и такъв си остана.
Светът може да се е променил,
но не и ти.
Искам да видя как растат момчетата.
Сунджа.
Съпруго моя, искам да те прегръщам.
Аз...
Искам да живея.
Толкова много.
Умирам да живея.
Когато си отида,
трябва да си намериш някого.
Не говори така.
Можеш да дадеш още толкова много любов.
Знам го.
Да бъда обичана от съпруга си,
да бъда уважавана,
за мен бе всичко.
Но как ще се справите занапред?
Не се тревожи за нас.
Давам ти дума.
Децата ни
ще живеят добре.
Ной и Мозасу
ще преуспеят.
Никога няма да има друг като баща ви.
Не го забравяйте.
Никога.
Какво правиш тук?
Договорих се.
Тя ще продаде имота си на Абе и "Колтън" за 1,4 млрд. йени.
Ще приберем 10% комисиона.
Но да знаете, че хотел няма да има.
Защото ще го закопаем.
И Абе-сан ще разбере,
че именно аз съм му го причинил.
Не е учение! Въздушно нападение е!
В бомбоубежището!
- Тичайте! - Бързо!
Хайде, не стойте така!
Бягайте!
- Чакайте. - Мамо!
Сунджа!
- Съпругът ми... - Бягай!
Не мога да го оставя!
Превод на субтитрите Боряна Богданова