Modré titulky značí promluvy v japonštině. Žluté titulky značí promluvy v korejštině.
(japonsky) Můžeme?
Jdeme na to.
Zvládnu to, ale drž se u mě.
Pospěšte si! Nebude místo ve vlaku.
Už jdou.
Na ně!
Nesmějí utéct!
Bum! Bum!
Ale já ti mířil na srdce a dostal jsem tě první ranou!
- Já to viděl! - Prdlajs! My vás odpráskli první!
A teď si mám nasadit plynovou masku já.
- Dej mi ji! - To je zase ten chlap.
Náš dům.
Matko?
Už půjdu domů.
A vy jděte taky.
Vrátí jim vůbec někdy tělo jeho otce?
To asi záleží na tom, kolik z něj zbylo.
Ale, Mozasu, vzpomeň si, co říká pastor Hu.
Bůh na nás dohlíží.
Věříš tomu, že jo?
No kdopak to jde.
Bandóóó.
(korejsky) Mozasu.
Rychle. Pomoz mi sebrat prádlo.
Teto, proč vždycky úkoluješ jen mě?
A nikdy Nou!
Protože ty pořád jen dovádíš. Tak šup!
„Musíme očišťovat náš jazyk
od skvrn amerického imperialismu.
To, čemu jsme dříve říkali ‚beruto’, dnes nazýváme ‚opasek’.
Tomuhle by se naši učenci měli věnovat.“
Teto!
Co je vám?
Dokážete... Vnímáte mě?
To jsi ty, Noo?
- Noo... - Volal jsi mě?
Noo.
Co je to? Kdo to je?
Myslím...
Myslím... že to je on.
Isaku?
Vrátil jsem se, Kjong-hui.
Já...
jsem doma.
Jsem zpátky.
NA MOTIVY KNIHY AUTORKY I MIN DŽIN
PAČINKO
Hennessy. Čistý.
S troškou vody.
Co tu děláš?
Jdu škemrat o milost.
Povězte. Co můžu udělat?
My dva jsme si zřejmě dost podobní.
Tvůj i můj otec
dosáhli značného finančního úspěchu.
A když se mi někdo postavil do cesty, stejně jako ty
jsem se zapřel a pracoval zarputileji a podleji.
Musel jsem celému světu dokázat,
že nejsem bezvýznamný člověk.
No a teď?
Dostal jsem cenu Japonský obchodník roku.
Od stejných lidí, kteří se mě kdysi pokoušeli zničit.
Jakmile jsem tě poznal,
věděl jsem, že se mi postavíš do cesty.
Tvoje selhání je moje vina.
Takže žádná milost nepřijde.
Skrze tebe totiž tomuhle městu vyšlu vzkaz.
Když si se mnou budete zahrávat, ztrestám vás.
Kde je? Je tady?
Son-džo.
Musíš se na to připravit.
Kdo jsi?
To jsem já.
Son-džo.
Ano, jsem to já.
Jak si to představuješ? Takhle všechny vyplašit.
Modlila jsem se za tebe dnem i nocí.
Muselo to pro vás být hrozně těžké.
V porovnání s mnoha jinými jsme měli štěstí.
Jsem moc vděčná tvému bratrovi a švagrové.
Byli na nás velice hodní.
Můj bratr prý odjel hodně daleko.
Strašně moc bych ho chtěl vidět.
Nechci, abys mě takhle viděla.
Ani chlapci.
Tím se teď netrap.
Nejdřív se musíš uzdravit.
Ano.
Je to vyčerpávající.
Prospi se.
Neodcházej.
Son-džo.
Přivedu doktora.
Co nevidět ti bude líp.
Potřebuje hned doktora.
Ale kde ho seženeme?
- Všechny zřejmě poslali na frontu... - V nemocnicích snad nějací zůstali.
Musíme ho sehnat.
Son-džo!
Co když...
Co když už je pozdě?
Neměla bys být u něho?
Nevíš, kolik společného času vám zbývá.
Kjong-hui, copak jsi zapomněla?
Už dřív smrt přemohl.
Když dostane lékařskou péči, přemůže ji znovu.
Vím to.
Zase vy! Co tu chcete?
Víte, kolik je hodin?
- Halmoni. - Zmizte!
Nemám kam jinam jít.
Na koho se obrátit.
Halmoni.
VYPADNI!!
Nejdřív vám musím něco říct.
V tomhle stavu je váš dům...
kvůli mně.
Vy...
Poté, co jsem vám rozmluvil podpis, mě ze Shiffley’s vyhodili.
Takže mi přestalo platit vízum.
Teď tu jsem uvězněný.
A pan Abe navíc dělá...
Dost. Co je s mým domem?
Uzavřel jsem dohodu s jedním člověkem.
Přes svoje kontakty se vás odtud pokusil vypudit.
Chtěli jsme tenhle pozemek koupit
a prodat ho zpět Abemu a Shiffley’s.
Ty peníze jsem potřeboval k přežití.
- Byl jsem zoufalý... - Tomuhle říkáte omluva?
Ale copak to takhle nechodí?
Všichni se v zájmu vlastního přežití navzájem podrážíme
a nedochází nám, že děláme práci za ně.
Tohle přesně chtějí.
Nutit nás škemrat o milost.
Konečně.
Přišel jste na to.
To jsem já. Noa.
Noo, přiveď mi kostelníka Hua...
Teď je to náš pastor.
Pastor?
Ano. Pastor Ju před několika lety zemřel.
Aha.
Běž.
Přiveď pastora Hua.
Rychle. Zvládneš to?
Ano.
Noo, zaběhni na telegrafní úřad.
Musíme poslat vzkaz tvému strýci.
Ale, teto, otec mě požádal, ať mu přivedu pastora Hua.
Aha.
Zřejmě stojí o společnou modlitbu.
- Tak tedy běž. - Ano.
A co já? Můžu na ten telegrafní úřad doběhnout.
Chápeš, jak je to důležité?
Já to zvládnu.
Zařídím, aby strýc ten vzkaz dostal.
Promiňte, potřebuji poslat telegram strýci do Nagasaki.
Je to hodně důležité.
Umíš to přečíst?
Dvacet jedna znaků.
Osmdesát senů.
Zkontroluj, jestli je text správně.
ISAK SE VRÁTIL DOMŮ.
UMÍRÁ.
Pastore! Je zpět!
Noo.
Po všech těch letech je můj otec konečně doma.
Ale je hrozně nemocný.
Prosím, pomozte mu. Vím, že můžete.
Omluvíte nás na chvíli?
Otec se konečně vrátil.
Prosím, pojďte se mnou.
Pomodlete se za něj.
Požádejte Boha, ať ho uzdraví.
Moje modlitby asi stačit nebudou.
Vím, že vaše modlitby vyslyší.
Víš, že to není tak prosté.
Ale musí být!
Byl jsem poslušný,
ne snad?
Moc jsem se snažil být poslušný.
Tentokrát Pán odvrátit zrak nemůže.
Znovu už ne.
Vezmu si své věci.
Potřebuje lékaře.
Proto jsem přišla.
Ty teď hlavně odjeď s chlapci z města.
Nemusel ses ani zeptat, o koho jde.
Věděl jsi to.
Tak pověz.
Mohl jsi ho dostat ven dřív?
Podařilo se mi ho dostat ven teď,
protože jsem správci věznice slíbil bezpečný odjezd z města i s rodinou.
Každý se zoufale snaží dostat pryč.
Každý až na tebe.
Musíš být zoufalá,
žes přišla za mnou.
To jsem.
Dohodneme se takhle.
Já ti seženu doktora.
Nejlepšího z těch, co tu zbyli.
Na oplátku
musíte ty i chlapci odjet se mnou.
Ať s ním nebo bez něho.
Slib mi to.
Člověk tak snadno zapomene, jak byly ty roky těžké.
Ale podívejte teď.
Když jsem ten pozemek po válce kupovala, dávali ho skoro zadarmo.
Cože?
Nevymýšlím si.
Jak jinak bych si ho mohla dovolit?
Nechápu proč.
O tomhle místě se vždycky šířily podivné zvěsti.
Jaké zvěsti?
Musím sytit další hladový krk.
Kam se to do něj všechno vejde?
Halmoni, počkejte. Jaké zvěsti?
Kdo by si pamatoval všechny podrobnosti?
Něco ohledně vojenské školy, co tu bývala.
Jednoho dne začaly přijíždět náklaďáky.
Plné mrtvých těl.
Proč by vozili mrtvoly do vojenské školy?
Kdo ví?
Bylo to za války, tak se nikdo neptal.
To je celé? Nic víc se nepovídalo?
Jez pomalu, nebo ti zase bude zle.
- Halmoni. - Co?
Máte ještě další otázky?
Už jsem vám to říkala!
Je to už dávno.
Proč rušit mrtvé?
Ale mohou v zemi pořád být jejich kosti?
Halmoni.
Musela jsem na to zapomenout.
Rozumíte?
Moc jsem se snažila zapomenout.
Jak jinak bych tu asi dokázala žít?
Ty kosti nám ale možná pomůžou.
Co máte na mysli?
Nechápete?
Takhle se budeme bránit.
Díky tomu jim zabráníme, aby po nás šli.
Hele! Když byl tak malý jako já,
ve svém domě překonal rekord v počtu kliků.
Teď je určitě hrozně bohatý.
A pro tebe je bohatství tolik důležité?
Samozřejmě! Kdybychom byli bohatí, sehnal bych ti ty nejlepší doktory
a koupili bychom větší dům.
A kdyby nám zbyly peníze,
mohla by teta koupit na černém trhu cukr a vyrábět sladkosti.
Jsi v pořádku?
Představ si, že já jsem vyrůstal ve velkém domě
s mnoha místnostmi.
I když jsme do většiny z nich nesměli.
Já bych se do nich určitě proplížil.
O tom nepochybuju.
Chci ale říct, že mi nechybí ten velký dům,
jen ti lidé, kteří v něm bydleli.
Skutečné bohatství, Mozasu,
je být milován.
Ale, otče, proč to musí být buď jedno, nebo druhé?
Já chci být milovaný i bohatý.
- Co se děje? - Jen další výpadek proudu.
Teď vypadává skoro každou noc. Rozsvítím lucernu.
Na.
Ať nemáš takový strach.
Děkuji ti, synku.
Jsou tady!
Tati.
Mám radost, že tě opět vidím, bratře.
Pastore, vy jste přišel.
To jsem musel.
Konečně ho spatřit doma...
Musím si s pastorem promluvit soukromě.
Pojďme.
Noa může zůstat.
Tati.
Mozasu, pomoz mi s těmi lucernami.
Ale, halmoni, jestli je pravda, co říkáte,
společnost jako Colton by o tenhle pozemek nikdy zájem neprojevila.
- Proč to zase vytahujete? - Prosím, vyslechněte mě.
Až pozemek prodáme Abemu,
rozhlásíme to o těch kostech...
Ani nevíme, jestli tu pořád jsou!
To je jedno. Takováhle fáma Colton odradí.
Tím jsem si jistý.
A bez nich Abemu zůstane akorát obří úvěr.
Jak vás může napadnout zneužít mrtvé?
Za minulost nenesu odpovědnost. Neměl jsem s tím nic společného.
Dost!
Tak k čemu to tedy celé bylo?
Všechna ta dřina?
Byl jsi to ty, že ano?
To ty jsi mě udal.
Pastore?
Ano. Máš pravdu.
Byl jsem to já.
Dávno jsem tušil, že mě nemáš rád.
Proč?
Ne že bych tě neměl rád.
Já tebou opovrhoval.
Pro tebe bylo tak snadné být milován.
Ale mě...
opustili i vlastní rodiče.
Pastor Ju se mě ujal, když se mě všichni ostatní chtěli zbavit.
Vychovával mě jako vlastního, miloval mě,
dokud jsi nepřišel ty.
Pak jeho láska opadla.
Tak jsem jim tě udal.
Ale pocit zadostiučinění, který jsem očekával,
se nedostavil.
Vroucně jsem se modlil za tvé propuštění.
Myslíš, že jsem tady díky tobě?
Tvá rodina se nepochybně modlila také,
ale věř mi, že i já jsem k tomu přidal svůj hlas.
Zároveň jsem se to snažil odčinit
nejen před Bohem, ale také před tvou rodinou a Noou...
Snažil jsem se z celého srdce.
Vím, že mě nic neomlouvá.
Nikdy mi neodpustíš...
Odpouštím ti.
To nemůžeš.
Nemůžeš mu odpustit. Nikdy!
Všechny ty roky...
Kvůli němu...
Musíš mi věřit, Noo.
Vím, o co jsem tě obral.
Vypadněte! Držte se od nás dál!
- Noo! - Je mi to líto, Noo.
Upřímně líto!
Pastore, co se děje?
Noo.
Otče.
Proč?
Vím. Nemám právo o tom mluvit.
Co já vím o skutečném utrpení?
Jít spát s prázdným žaludkem...
je pro mě nepředstavitelné.
Žiju žalostně bezstarostným životem.
Je pochopitelné, že se vám hnusím.
Když vidím, jak se na mě díváte...
Jak se na mě dívá moje babička...
Musíte si klást otázku...
„To jsem to vážně všechno přetrpěla kvůli tomuhle?“
Nebo ne?
Odpovíte si, že to bylo celé zbytečné.
Nechtěl jsem vás zdržovat takhle do noci.
Už nepřijdu. Slibuju.
Toho, jak jsem žila, vůbec nelituji.
Měla jsem dobrý život.
Moji synové, pochroumané tělo plné zlomenin...
To je vše, co vám můžu dát.
Ale i tak si zapamatujte tohle:
Osud pastora i náš...
Jsme spolu na jedné lodi.
Noo,
milost není dar ani právo.
Milost je přijetí.
Přežití něco stojí.
Je toho tolik, co vám chci povědět.
Ale zapamatujte si jedno.
Ať se děje cokoli...
Vy jste moji synové...
a já jsem váš otec.
Jsem tu!
Přivedla jsem lékaře. Pomůže nám.
Už bude dobře.
- Tati! - To není dobré. Všichni ven.
Doktor mu pomůže.
Mozasu, Noo, pojďte.
Mami!
Budu upřímný.
Váš muž má plíce plné hlenu.
Ten můžeme v nemocnici odsát,
ale co je horší,
má otravu krve.
Nemyslím si...
že mu zbývá příliš mnoho času.
Ale něco přeci musí jít udělat.
Prosím.
Jestli jde o peníze, nebojte.
Pověz mu to. Zaplatím, co bude třeba. Ať nemá strach.
Já ty peníze seženu.
Vašemu muži
už zbývá nanejvýš několik hodin.
Co mu provedli,
to je něco příšerného.
Je mi ho líto.
Odpusť mi.
Nevěděl jsem,
že za to zaplatíme tímhle.
Není co odpouštět.
Za ty roky, co jsi byl pryč,
mi spousty lidí přišly říct, jak jsi laskavý.
Obětoval ses pro druhé.
Takového muže jsem před čtrnácti lety poznala
a téhož muže vidím před sebou i teď.
Svět se možná změnil...
ale ty ne.
Chci chlapce vidět vyrůstat.
Son-džo...
Má ženo, chci tě držet.
Já...
Já chci žít.
Tak moc.
Umírám touhou žít.
Až umřu...
musíš si někoho najít.
Tohle neříkej.
Máš v sobě spoustu lásky, kterou bys někomu mohla dát.
Já to vím.
Být milována svým manželem,
být ctěna tebou...
To je pro mě vším.
Ale jak to budete zvládat dál?
O nás nemusíš mít strach.
To ti slibuju.
Našim dětem...
se v životě bude dařit.
Noa a Mozasu...
budou prospívat.
Vašemu otci se nikdy žádný jiný muž nevyrovná.
Na to nikdy nezapomeňte.
Nikdy.
Co tu děláš?
Dohodnuto.
Prodá Abemu a Colton Hotels za 1,4 miliardy jenů. Z toho 10 % pro nás.
Ale řeknu vám jedno. Ten hotel se nikdy nepostaví.
Protože to zmaříme.
A Abe bude vědět,
že jsem mu tohle provedl já.
Nejde o cvičení! To je skutečný nálet!
Rychle do krytu!
- Utíkejte! - Rychle!
Co děláte? Musíme jít!
Rychle!
- Ne, máma... - Mami!
Son-džo!
- Ale můj muž! - Uteč!
Ne, manžela neopustím!
Překlad titulků: Jiří Sailer