A japán nyelvű megszólalások kékkel, a koreaiak sárgával vannak feliratozva.
(japánul) Kész vagy?
Mehetünk!
Én csinálom, de te maradj mellettem!
Iparkodjatok! Nem lesz hely a vonaton.
Jönnek!
Kapjuk el őket!
Ne hagyd őket meglógni!
Bumm! Bumm!
De én a szívedre céloztam, és te kaptad az első lövést!
- Igen, én is láttam! - A frászt! Mi lőttünk szét téged előbb!
És én jövök, most az enyém a gázálarc.
Add ide!
Megint az az ember.
Az a mi házunk.
Anyám?
Hazamegyek.
Menjetek haza ti is!
Az apja holtteste... Vissza fogják kapni valaha?
Gondolom, attól függ, mennyi maradt belőle.
De, Mozaszu, ne feledd, mit mond Hu lelkész!
Isten megóv minket.
Hiszel benne, ugye?
Odasüss, ki jön itt!
Bandóóóóó.
(koreaiul) Mozaszu!
Gyere hamar! Segíts beszedni a mosást!
Néném, miért mindig csak engem hívsz?
Noát meg soha!
Mert te mást se csinálsz, csak játszol.
Na, igyekezz!
„Ne feledkezzünk meg nyelvünk tisztán tartásáról,
nem szennyezheti be az amerikai imperializmus!
Amit valaha ’övnek’ hívtunk, azt ma ’derékszíjnak’ mondjuk.
Tudósainknak ennek kéne szentelniük tanulmányaikat.”
Nénikém!
Jól van?
Érti... Érti, amit beszélek?
Te vagy az, Noa?
- Noa... - Hívtál?
Noa!
Mi ez? Ki ez az ember?
Szerintem...
Szerintem... ő az.
Iszak?
Visszajöttem, Kiunghí.
Én...
Itthon vagyok.
Visszajöttem.
MIN JIN LEE KÖNYVE ALAPJÁN
PACSINKÓ
TOKIÓ
Egy Hennessyt tisztán!
Kevéske vízzel.
Mit keresel itt?
Kegyelemért esedezni jöttem.
Mondja, mit tehetek?
Talán ugyanabból a fából faragtak minket.
A maga apja az enyémhez hasonlóan
jelentős anyagi sikereket ért el.
És akárcsak maga, ha bárki az utamba állt,
nekigyürkőztem, és keményebben, mocskosabban dolgoztam.
Be kellett bizonyítanom a világnak,
hogy nem vagyok jelentéktelen figura.
És most?
Az év japán üzletembere vagyok.
Pontosan azok az emberek ítélték nekem, akik valaha megpróbáltak tönkretenni.
Találkozásunk első percétől
tudtam, hogy az utamban állsz.
Én tehetek a bukásodról.
Úgyhogy nincs kegyelem.
Mert téged használlak fel arra, hogy üzenjek ennek a városnak.
Aki kikezd velem, arra le fogok sújtani.
Hol van? Itt van bent?
Szundzsa!
Erősítsd meg a lelked!
Ki az?
Én vagyok.
Szundzsa!
Igen, én vagyok.
Micsoda dolog ez? Így ráijeszteni mindenkire.
Minden nap és minden éjjel imádkoztam érted.
Nagyon nehéz lehetett nektek.
Másokhoz képest szerencsések vagyunk.
Nagyon hálás vagyok a bátyádnak és a sógornőnknek.
Nagyon jók voltak hozzánk.
Hallom, hogy a bátyám elment nagyon messzire.
Nagyon szeretném látni.
Nem akarom, hogy így láss!
Vagy a fiúk.
Minek ilyesmin rágódni?
Most az a fontos, hogy jobban legyél!
Igen.
Annyira kimerítő!
Aludj egy kicsit!
Ne hagyj itt!
Szundzsa!
Elmegyek orvosért.
Egykettőre felépülsz.
Azonnal látnia kell egy orvosnak!
De honnan kerítsünk egyet?
Amennyire tudom, a frontvonalra küldték mindet...
Kell hogy legyen pár a kórházakban.
Muszáj kerítenünk egyet!
Szundzsa!
Mi van, ha...
Mi van, ha túl késő?
Nem kéne mellette lenned?
Nem tudhatod, mennyi időd maradt vele.
Kiunghí, elfelejtetted?
Egyszer már legyőzte a halált.
Ha orvosi kezelést kap, akkor megint le tudja győzni.
Tudom.
Már megint te! Mit keresel itt?
Tudod te, hány óra?
- Nagymama! - Tűnj innen!
Nem tudok máshová menni.
Nem tudok máshoz fordulni.
Nagymama!
TŰNÉS!!
Előbb mondanom kell valamit.
Az, hogy a háza ilyen,
azt nekem köszönheti.
Te...
Kirúgtak a Shiffley’stől, miután azt mondtam, hogy ne írja alá.
Ezért visszavonták a vízumomat.
Itt ragadtam.
És nem csak ez, Abe-szan próbál...
Elég. Mi van a házammal?
Megegyeztem valakivel.
A kapcsolatai révén megpróbálta kikényszeríteni magát innen.
Meg akartuk venni ezt a telket,
hogy újraértékesítsük Abe-szannak és a Shiffley’snek.
Kellett az a pénz, hogy megéljek.
- Kétségbeesett voltam... - Ez neked kibúvó?
Dehát nem így mennek a dolgok?
Mindannyian egymás ellen fordulunk, hogy mentsük a saját bőrünket,
fel se fogjuk, hogy így az ő malmukra hajtjuk a vizet.
Pontosan ezt akarják.
Kikényszeríteni, hogy kegyelemért esedezzünk.
Végre.
Csakhogy rájöttél!
Én vagyok az. Noa.
Noa, menj, hozd ide nekem Hu sekrestyést...
Ő most a lelkészünk.
Lelkész?
Igen. Rju lelkész pár éve meghalt.
Értem.
Eredj!
Hozd ide nekem Hu lelkészt!
Gyorsan! Meg tudod tenni?
Igen.
Noa, fuss át a távirdába!
Üzennünk kell a nagybátyádnak.
De, néném, apám arra kért, hogy hozzam ide neki Hu lelkészt.
Értem.
Biztos együtt akar vele imádkozni.
- Akkor eredj csak! - Jó.
És én? Én is el tudok menni a távirdába.
Ugye tudod, hogy ez most milyen fontos?
Elég ügyes vagyok hozzá.
Gondoskodom róla, hogy elérje a bácsikámat az üzenet.
Elnézést, sürgönyt kell küldenem a nagybátyámnak Nagaszakiba!
Nagyon fontos.
El tudod olvasni?
Huszonegy karakter.
Nyolcvan szen.
Ellenőrizd a szöveget, hogy biztosan helyes-e!
ISZAK HAZAJÖTT.
HALDOKLIK.
Lelkész! Visszajött!
Noa!
Ennyi év után apám végre itthon van.
De nagyon beteg.
Kérem, segítsen rajta! Tudom, hogy tud.
Magunkra hagynál minket egy percre?
Apám végre visszajött.
Kérem, jöjjön velem!
Imádkozzon érte!
Kérje Istent, hogy gyógyítsa meg!
Nem hiszem, hogy az én imám elegendő hozzá.
Tudom, hogy a maga imáját meghallgatja.
Noa, tudod, ez nem ilyen egyszerű.
De muszáj annak lennie!
Jó voltam,
nem igaz?
Én nagyon igyekeztem jó lenni.
Isten nem fordíthatja el a tekintetét!
Még egyszer nem.
Összeszedem a holmimat.
Orvos kell neki.
Ezért jöttem ide.
Te azzal foglalkozz, hogy kijuss a városból a fiúkkal!
Meg se kellett kérdezned, hogy kinek.
Tudtad.
Úgyhogy áruld el!
Hamarabb is ki tudtad volna hozni?
Most sikerült kihoznom,
mert megígértem egy börtönfelügyelőnek,
hogy biztonságban kijuttatom a városból a családjával.
Mindenki körömszakadtáig küzd a kijutásért.
Mindenki, kivéve téged.
Kétségbeesett lehetsz,
ha eljöttél hozzám.
Az vagyok.
Kössünk alkut!
Én szerzek orvost.
A legjobbat, aki maradt a városban.
Cserébe
neked és a fiúknak velem kell jönnötök.
Vele vagy nélküle.
Esküdj meg!
Milyen könnyű elfelejteni, hogy milyen nehéz évek voltak azok!
De nézd meg most!
Amikor a háború után megvettem ezt a telket,
akkor gyakorlatilag ajándékba adták.
Micsoda?
Nem viccelek.
Máskülönben hogy futotta volna rá?
És mégis miért?
Mindig is keringtek furcsa szóbeszédek erről a földről.
Miféle szóbeszédek?
Ez a sorsom, hogy mindig etessek egy éhes szájat.
Feneketlen bendője van.
Nagymama, várjon! Miféle szóbeszédek?
Ki emlékszik minden apróságra?
Valami a katonai iskoláról, ami itt állt.
Egy nap teherautók kezdtek jönni.
Holttestekkel megrakva.
Miért hoznának holttesteket egy katonai iskolába?
Ki tudja?
A háború alatt történt, úgyhogy senki nem vonta kérdőre őket.
Ennyi az egész? Akkoriban ennyiből is szóbeszéd lett?
Lassan egyél, különben megint elrontod a gyomrod!
- Nagymama! - Mi az?
Tovább akarsz faggatni?
Már megmondtam!
Nagyon régen volt.
Zavarni a holtakat... Mi értelme van annak?
De itt lehetnek még azok a csontok?
Nagymama!
El kellett felejtenem.
Érted ezt?
Ki kellett űznöm a fejemből.
Különben hogy tudnék itt élni?
De ezek a csontok talán a hasznunkra válhatnak.
Miről beszélsz?
Nem érti?
Így tudunk visszavágni.
Így meg tudjuk akadályozni, hogy a sarkunkban legyenek.
Látod? Amikor olyan kicsi volt, mint én,
rekordot döntött, miközben otthon fekvőtámaszozott.
Fogadok, hogy már őrült gazdag.
És ilyen fontos neked a gazdagság?
Persze! Ha gazdagok lennénk, akkor a legjobb orvosokat hozatnám neked,
és vennék magunknak egy nagyobb házat.
És ha maradna valamennyi pénzünk,
akkor a feketepiacon vehetne cukrot a néném, és csinálhatna nekem nyalókát.
Jól vagy?
Valaha én is nagy házban nőttem fel,
sok szobája volt.
Bár a legtöbbe tilos volt bemennünk.
Én biztos beszöktem volna.
Abban én is biztos vagyok.
De oda akarok kilyukadni, hogy nem hiányzik a nagy ház,
csak azok az emberek, akik ott laktak.
Az igazi gazdagság, Mozaszu...
Az az, ha szeretnek.
De, apám, miért kell választani a kettő közül?
Én azt akarom, hogy szeressenek és gazdag legyek.
Mi történt?
Csak megint egy áramszünet.
Mostanában majdnem minden éjszaka van.
Meggyújtok egy lámpást.
Tessék!
Hogy ne félj!
Köszönöm, fiam!
Itt vannak!
Apám!
Örömmel tölt el, hogy viszontlátlak, bátyám.
Lelkész, hát eljöttél!
Persze, muszáj volt.
Végre itthon látni...
Négyszemközt kell beszélnem a lelkésszel.
Gyertek!
Noa maradhat.
Apám!
Mozaszu, segíts a lámpásokkal!
De, nagymama, ha igaz, amit mond,
egy Coltonhoz hasonló cég hozzá se érne ehhez a földhöz.
Hogy gondolhatsz megint erre?
Kérem, hallgasson meg!
Miután eladjuk ezt a telket Abe-szannak,
elterjesztjük a szóbeszédet a csontokról...
Azt sem tudjuk, hogy itt vannak-e még!
Az mindegy. Egy ilyen szóbeszédtől el fog innen tűnni a Colton.
Biztos vagyok benne.
És nélkülük Abe-szannak nyakába szakad a jelentős kölcsön.
Mégis mit képzelsz, holtakat kihasználni?
Nem vagyok felelős a múltért. Semmi közöm hozzá.
Elég legyen!
Hát akkor mire volt jó ez az egész?
Az a sok fáradhatatlan munka?
Te voltál, ugye?
Te voltál, aki beárult.
Lelkész?
Igen. Igazad van.
Én voltam.
Régóta gyanítottam, hogy ellenszenves voltam neked.
Miért?
Nem ellenszenves voltál.
Megvetettelek.
Neked könnyű volt, hogy szeressenek.
De nekem...
Még a saját szüleim is elhagytak.
Rju lelkész fogadott magához,
amikor mindenki más meg akart tőlem szabadulni.
A sajátjaként nevelt és szeretett,
amíg te fel nem bukkantál,
aztán a szeretete elapadt.
Ezért feljelentettelek náluk.
De az elégedettség érzése, amire számítottam...
az elmaradt.
Buzgón imádkoztam a szabadulásodért.
Azt hiszed, hogy miattad vagyok itt?
Kétségtelen, hogy a családod is imádkozott,
de esküszöm, az én hangom is része volt ennek a kórusnak.
Próbáltam jóvátenni a vétkeimet,
nemcsak Isten felé, de a családod és Noa felé is...
Tiszta szívemből, én próbáltam.
Világos, hogy nincs mentségem.
Sosem fogsz megbocsátani...
Megbocsátok neked.
Megbocsátok.
Nem tudsz.
Nem bocsáthatsz meg neki. Soha!
Ez a sok év...
Miatta...
Hinned kell nekem, Noa!
Tudom, mit loptam el tőletek.
Kifelé! Tartsd magad távol tőlünk!
- Noa! - Bocsáss meg, Noa!
Őszintén sajnálom!
Lelkész, mi folyik itt?
Noa!
Apám!
Miért?
Tudom. Hogy jövök én ahhoz, hogy beleszóljak?
Mit tudok én a valódi szenvedésről?
A gondolat, hogy korgó gyomorral kell lefeküdni...
nekem ez elképzelhetetlen.
Szánalmasan könnyű életet éltem.
Érthető, hogy ki nem állhat engem.
Amikor látom, ahogy rám néz...
Úgy, ahogy a nagymamám néz rám...
Nem vetődik fel magában a kérdés...
„Tényleg ezért éltem át azt a sok mindent?”
Nem?
Biztos azt mondaná, hogy az egész értelmetlen volt.
Elnézést, hogy ilyen késő estig feltartottam!
Nem jövök többé. Esküszöm.
Nem bántam meg, ahogyan éltem.
Jól megélt életem volt.
Fiaim, egy megtört test törött csontokkal...
Ennyim van csupán, amit adhatok nektek.
De azért ne feledjétek:
Annak a lelkésznek a sorsa és a miénk...
Mi itt mindannyian sorsközösségben vagyunk.
Noa,
a kegyelem nem ajándék és nem hatalom.
A kegyelem beismerés.
A túlélésnek ára van.
Annyi mindent akarok mondani nektek!
De egyet tudjatok!
Történjék bármi...
ti a fiaim vagytok...
és én vagyok az apátok.
Megjöttem!
Hoztam az orvost. Segíteni fog nekünk.
Most már minden rendben lesz.
- Apám! - Ez nem jó. Mindenki menjen ki!
Az orvos segíteni fog neki.
Mozaszu, Noa, gyertek!
Anyám!
Őszinte leszek.
A férje tüdeje megtelt váladékkal.
Kórházban le tudjuk csapolni,
de ami aggasztóbb,
hogy vérmérgezése van.
Nem hiszem...
hogy sok ideje lenne hátra.
De lennie kell valaminek, amit tehet.
Nagyon kérem!
Ha pénzről van szó, amiatt ne aggódjon!
Mondd meg neki!
Kifizetem, kerüljön bármibe. Emiatt ne aggódjon!
Meg... Megszerzem a pénzt.
A férjének legfeljebb
néhány órája van hátra.
Amit vele tettek...
Az borzalmas dolog.
Szánom őt.
Bocsáss meg!
Nem tudtam,
hogy ilyen árat fizetünk érte.
Nincs mit megbocsátani.
Azok alatt az évek alatt, amíg nem voltál itt,
rengetegen eljöttek hozzám, hogy a kedvességedről meséljenek.
Áldozatot hoztál másokért.
Ilyen az a férfi, akit 14 éve megismertem,
és ez az a férfi, akit most látok magam előtt.
A világ talán megváltozott...
de te nem.
Látni akarom felnőni a fiúkat!
Szundzsa...
Feleségem, ölelni akarlak.
Én...
Élni akarok.
Nagyon.
Borzasztóan szeretnék élni.
Ha már nem leszek...
akkor találnod kell valakit.
Ne beszélj ilyeneket!
Olyan sok szeretet van benned, amit adhatsz!
Tudom.
Az, hogy szeretett a férjem,
hogy becsültél engem...
nekem ez volt a minden.
De hogy fogsz boldogulni?
Ne aggódj miattunk!
Megesküszöm rá.
A gyerekeinknek...
jó életük lesz.
Noa és Mozaszu...
bőségben fognak élni.
Soha többet nem lesz apátokhoz fogható ember.
Ezt ne feledjétek!
Soha.
Mit keres maga itt?
Megegyezés született.
A nő eladja Abénak és a Coltonnak 1,4 milliárd jenért.
Mi tízszázalékos díjat kapunk.
De egyet tudjanak! Az a hotel sosem fog megépülni.
Mert meg fogjuk akadályozni.
És Abe-szan tudni fogja,
hogy én voltam az, aki ezt tette vele.
Ez nem gyakorlat! Ez igazi légitámadás!
Futás a bunkerbe!
- Siessetek, fussunk! - Siessetek!
Mit csinálsz? Mennünk kell!
Futás! Menjünk!
- Várj, anyám... - Anyám!
Szundzsa!
- De a férjem! - Fuss!
Nem, nem hagyhatom itt a férjem!
A feliratot fordította: Binder Natália