Japāņu dialogi zilā krāsā. Korejiešu dialogi dzeltenā krāsā.
(korejiski) Noa!
Sundža, mēs esam te.
Tur viņš ir!
Es viņu redzu.
Kur jūs bijāt?
Mums tūlīt jābrauc prom.
Mans vīrs ir miris.
Sundža, kas ir tie vīrieši?
Tas ir Hansu Ko, ģimenes draugs.
Viņš atradis mums vietu laukos.
Mums ir norāde doties uz patvertni.
Tās patvertnes jūs nepasargās.
Bet mana vīra te nav.
Bez viņa atļaujas nedrīkstam doties prom.
Kad to saņemsiet, visi jau būsiet miruši.
Kad amerikāņi sāks bombardēt, viņi nerimsies.
Jums jādodas prom.
Es zinu, ka tas ir pēkšņi, bet varam viņiem uzticēties.
Ko kungs parūpēsies par mūsu drošību.
Ejiet iekšā. Paņemiet pašu nepieciešamāko.
- Aši. - Ejam.
Noa, paņem vēl vienu segu!
Ko jūs darāt? Nav laika.
Es nevaru tos vienkārši aizmest.
Mūsu dzimtas īpašums. Mēs ar vīru...
Jūs nesaprotat, kas notiek?
Es neesmu tik stulba!
Bet tie mums piederējuši paaudzēm ilgi.
Nezaudēšu.
Paejiet malā.
Pabeidziet pakoties. Izdarīšu.
Pasteidzieties.
Mozasu, kur tava cepure?
Es jau ieliku.
Ātri kāpiet iekšā.
Ātri.
Džijuna...
Viņai neviena nav.
Nav iespējams. Mēs tagad nevaram apstāties.
Citādi nemūžam netiksim prom.
Viņa ar bērniem noteikti jau ir drošībā patvertnē.
Mēs viņu atkal satiksim.
(japāniski) Piepildiet spaiņus!
Kāpiet iekšā! Iekšā! Ātri! Aiztaisiet augšu!
Ielaidiet mūs!
Apžēlojieties par mums!
Mana meita ir slima.
Ielaidiet mūs!
Tu pamodies.
Beidzot esam klāt.
Mozasu, uzmanīgi.
Sundža, mums tiešām te būs jāpaliek?
Vai tā būs?
Sarunāju dažus vīrus, kas savedīs šo vietu kārtībā.
Viņi atnesīs vajadzīgās mantas.
Segas un tādas lietas.
Bet te ir klona grīda.
Un te nav virtuves.
Kad mēs varēsim atgriezties mājās?
Vispirms jābeidzas karam.
Nedomāju, ka jūsu māja vairs ir.
Es arī palūdzu, lai Čanho Kims paliek ar jums.
Tas nav iespējams.
Viņš mums ir svešs.
Sundža, tu zini, ka Joseps to nemūžam neļautu.
Viņai taisnība.
Kā mēs varam dzīvot kopā ar vīrieti, ko knapi pazīstam?
Nerunā muļķības!
Tev šķiet, te ir pilsēta?
Tev jādomā par bērniem.
Esi aizmirsis, ka es uzaugu laukos.
- Es arī. - Visu cieņu,
jums bija kalpi, kas gādāja par visu.
Un tu...
Tu neesi bijusi laukos gandrīz 14 gadus.
Šādos laikos cilvēki mainās.
Tu nezini, ko spēj izdarīt izmisuši ļaudis.
Paklausi mani.
Viņš paliks. Es viņam uzticos.
Te ir daudz darāmā.
Noa, palīdzi man izkraut mašīnu.
Kjonhi, zinu, tas nav tas, ko tu gaidīji...
Uzklausi mani.
Es nebaidos no nolaistības. Tas nekas.
Man arī nav bail no smaga darba.
To es tev apsolu.
Bet, redzot šo visu...
Zinot, ka es te esmu kā dzīvnieks...
Un Joseps ir tik tālu...
Vai tiešām nav citas vietas?
Nav.
Tādiem kā mēs nav.
Darīšu, ko varu, lai jums te būtu pēc iespējas ērtāk.
Es to nevēlos.
Un negribu, lai tu mani pārproti.
Lai gan esmu pateicīga par visu, ko esi darījis,
neko vairāk no tevis nevēlos.
Vai tev ir tik grūti pieņemt manu palīdzību?
- Palīdzēt jums abiem... - Tas ir biedējoši.
Neuztraucies. Viņš nemūžam neuzzinās.
Viņš ir gudrs puisis.
- Sajutīs kaut ko... - Viņam neradīsies aizdomas.
Viņš to nespēj pat iztēloties.
Tas ir bīstami.
Domā, es darītu kaut ko, kas pakļautu briesmām manu dēlu?
Kā es to varu zināt?
Tu runā tā, it kā mēs viens otru pazītu.
Nepazīstam.
Nav taisnība.
Četrpadsmit gadu.
Es vairs neesmu tā meitene pie līcīša.
Es tagad esmu...
Es tagad esmu atraitne.
Tāpat kā mana māte.
Sundža.
PAMATĀ MINDŽINAS LI GRĀMATA
1945. GADA JŪNIJS
Pajautāšu priekšstrādniekam, vai tā ir.
Nepūlies!
Paskaties uz viņām! Skat, cik viņas kļuvušas resnas.
Protams, ka viņas saņem vairāk par mums.
Neņem galvā!
Kā gan? Viņas nebeidz vien runāt.
Gribu, lai tu man pasaki, ko īsti viņas teica.
Kāds tev no tā labums?
Viņas teica, ka esmu resna, vai ne?
Vismaz to vārdu es sapratu.
Mēs darām to pašu darbu,
bet viņas pavērš to tā, it kā mēs slaistītos.
Ne pirmo reizi tu dzirdi šīs runas.
Ko tu tā satraucies?
Mani tracina tā smukā.
Paskaties uz viņu!
Domā, ka ir labāka par mums.
Tiešām, ko viņa tā ceļ degunu gaisā?
Kustiniet rokas tā kā muti,
un jūs jau būtu beiguši.
Skat! Visiem pārējiem jālāpa jūsu caurumi.
Kas tu tāds esi, lai mūs komandētu?
Mēs nestrādājam pie tādiem kā tu!
Esi par to droša?
Kas tās par pļāpām?
Atpakaļ pie darba!
Tev kaut kas nepatīk?
Ej! Laukā!
Tā bēg prom!
Palīdzi man!
Viņa grib būt brīva!
Skrien! Neļauj viņam tevi noķert!
Ātri, bēdz prom!
- Mozasu, tā bēg prom! - Skrien! Bēdz!
Palīdzi!
- Palīdziet! - Bēdz!
Kima kungs, te, te!
Noķēru.
Nav godīgi. Divi pret vienu.
Tavas palīdzības nebija.
Aiznesīsi viņu atpakaļ?
Daudz jautrāk nekā skolā.
Nepiekrīti?
Ceru, ka mēs nekad neatgriezīsimies.
Karš neilgs mūžīgi.
Turklāt vai tu tiešām savā dzīvē gribi darīt šo?
Ķert vistas un tīrīt viņu mēslus?
Man patiktu.
Ja nu Hansu Ko nebūtu mūs šurp atvedis?
Mums tā paveicās, ne?
Bet mamma nerīkojās godīgi.
Kāpēc viņa tik ilgi neiepazīstināja mūs ar Ko kungu?
Padomā, cik daudz konfekšu mēs būtu varējuši apēst.
Tāda neraža.
Atvainojiet.
Jūs droši vien mani neatceraties.
Es te biju viņvakar.
Es atceros.
Es satraucos.
Jūsu mazdēls...
Kā viņam ir?
Viņam nevajadzēja teikt to, ko tovakar pateica.
Tas galīgi nebija viņam raksturīgi.
Nē, es nepiekrītu.
Tieši tas vīrietis aiz letes izturējās nepiedienīgi.
Jūsu mazdēlam vajadzēja drosmi, lai iebilstu.
Redzu, ka lieku jums justies neērti.
Es tā negribēju.
Es atvainojos.
Solomon, ko tu gribi?
Zemes īpašniece grib pārdot to gabalu.
Un šoreiz pa īsto.
Vecīt, tu laikam esi ļoti izmisis.
Nu protams.
Dzirdēju par to fondu, ko mēģināji izveidot.
Žēl, ka tev neiznāca.
Abe. Viņš ir mērķis.
Ej prom. Tu neesi mainījies.
Tomēr esmu gan.
Un man bankas kontā nauda tikai trim mēnešiem.
Varētu teikt, ka skaties uz cilvēku, kam nav ko zaudēt.
Ak tā? Bet tev vajag manu palīdzību, jā?
- Tā ir. - Labi.
Kāpēc lai es palīdzētu?
Tāpēc, ka tas, kurš tur sēž
vaiga sviedros aiz tā galda,
tēlodams krietnu ierindas darboni,
nav Toms Endrūss, kurš reiz bija labākais darbinieks
astoņus gadus pēc kārtas.
Taču tad tev nebija uz muguras uzzīmēts mērķis, ne?
Par ko tu runā, Solomon?
Es runāju par īsto iemeslu, kāpēc tu te esi, Tom.
Kāpēc Ņujorka tevi aizsūtīja prom.
Dzirdēji par manu milzīgo nevērību pret klientu aktīviem, ko?
Man gan nav tev jāskaidrojas,
bet tas bija viens tips... viens draņķis, kurš gribēja man ieriebt.
Jo man pietika nekaunības šim pateikt: viss viņa aizskartais nepārvēršas zeltā.
Un tad viņš man sarīkoja pamatīgu pirti
un izrakās cauri pilnīgi visiem maniem sasodītajiem darījumiem.
Uzmini, kurš tas bija?
Baldwin United.
Kas, ellē, tas ir? Nav svarīgi.
Nav svarīgi, Solomon.
Veidlapās ir pārkāpumi.
Ne jau es tās aizpildīju.
Protams, ne. Tas bija kāds idiņš analītiķis, kā tu.
Bet firma tevi attaisnoja.
Beigās - jā.
Bet vienalga izsūtīja.
Sveika, Tokija, mana cietuma kamera.
Tad ko tu vēlies, Tom?
Es vēlos redzēt savus bērnus biežāk nekā reizi gadā.
Man pietiktu ar to, ja viņi mani neienīstu.
Nē, ko es tiešām vēlos...
Lai mana bijusī sieva apprec jaunu bagātu vīru,
lai viņa liktu mierā mani.
Tas būtu tik jauki.
Nē, Tom, īstenībā tu vēlies ko citu.
Tu vēlies doties mājās.
Vai tad tā nav?
Ja nu es tev pateiktu, ka nākamgad ap šo laiku tu varētu būt mājās?
Prom no šīs firmas.
Ar savu ērtu fondu, lai uzsāktu jaunu biznesu,
lai parādītu pasaulei, ka Toms Endrūss nav zaudētājs.
Es runāju nopietni. Tas ir iespējams.
Protams, ir nosacījumi.
Mamma! Es zināju, ka viņš atbrauks!
Mozasu!
Ei, pagaidi!
Ko kungs!
Mammu, skaties!
Nesapratu, cik ļoti man trūka mūzikas.
Sundža, paklausies.
Tas ir nieks, bet prieks, ka jums patīk.
Ko vēl jūs mums atvedāt?
- Mozasu! - Tur.
Oho!
Skaties, Noa! Es teicu, ka viņš atvedīs.
Manas mīļākās.
Noa, tās ir tev.
Gribu, lai tās izlasi. Rūpīgi.
Gribat, lai jums tās iztulkoju?
Es protu tās izlasīt. Gribu zināt, vai proti tu.
Es nerunāju par valodu,
bet par to, kas ir un nav pateikts.
Citiem vārdiem sakot, tev jāiemācās izlasīt nepateikto.
Oho, te ir tik daudz.
Kas tas ir?
Ar to uzmanīgi.
Esi lidinājis pūķi?
Nē, nekad.
Tad paskatīsimies, kā jums abiem sanāk?
Jā!
- Ejam. - Ejam lejā pie upes.
Tas būs tik labi!
Nāc!
Ko tu dari?
Sundža, katram puikam jāprot lidināt pūķi.
Puikas.
Zini, tev jābūt uzmanīgai.
Tam, kuram šis kabinets bija agrāk, diez ko neesot gājis.
Domā, viņam nesanāca kabineta dēļ?
To es nezinu.
Bet dzirdēju, ka viņam bija...
sakāpis galvā.
Piepūties no iedomības.
Dzirdēju, ka viņam šķitis, ka viņš ir amerikānis.
Tas varētu to izskaidrot.
Kāpēc tu te esi?
Atnācu Tomam pavēstīt labus jaunumus.
Īpašniece izlēmusi to zemi pārdot.
Pieņemu, ka tu pieliki tur savu pirkstu.
Tā bija.
- Cik tu par to dabūsi? - Piecus procentus.
Skaidrs.
Apsveicu.
Paldies.
Vai vēl kaut kas?
Gribu, lai zini...
ka šī vieta būtu jāvada tev.
Tu te strādā smagāk par citiem.
Tu arī esi gudrāka.
Tu to zini, un tas tevi noteikti tracina.
Jo tā diena nemūžam nepienāks,
un mēs abi to zinām.
Lai cik ļoti tu būtu to pelnījusi.
Man ļoti žēl.
Turu par tevi īkšķus.
Es nopietni.
Pagaidiet.
Gribi kopā pavakariņot?
Tu to domā kā randiņu?
Vai tā amerikāņi to dara?
Visam piešķir apzīmējumu?
Nē. Es tikai gribu zināt, vai pirms tam ieiet dušā.
Lūdzu, ieej dušā.
Ar vienu nosacījumu.
Kādu?
Es izvēlēšos vietu.
Ņemiet nu.
Viņi šodien rij kā traki.
Varētu domāt, ka dienām nav ēduši.
Nekā tamlīdzīga. Vakar piebaroju līdz ūkai.
Tad jūs nākat katru dienu?
Izņemot nedēļas nogales.
Tad te ir par daudz bērnu.
Jums nepatīk bērni?
Nē, es dievinu bērnus.
Nu, ne visus.
Bet putniem no bērniem bail.
Paņemiet.
Jā, man nepatīk tas.
Viņš zog visu ēdienu.
Kāpēc domājat, ka tas ir viņš?
Tā ir viņa.
Tiešām?
Bet uzmanieties no tā.
Kad viņš sāk, tad nezina mēru.
Viņi ir trakāki par cūkām Ikaino rajonā.
Vai jūs tur uzaugāt?
Nē.
Es piedzimu Jondo.
Jondo? Kur tas ir?
Tas nav te.
Man daudz darba.
Man jāiet.
Mans mazdēls.
Viņš ir labs puisis.
Bet viņam šobrīd klājas grūti.
Noteikti ir smags laiks.
Nav viegli.
Es cerēju, ka viņam ies citādi.
Kad es biju viņa vecumā,
es stāvēju rindā pēc pārtikas devas un mācījos, ko darīt uzlidojuma laikā.
Mēs domājām, ka amerikāņi ieradīsies mūs noslaktēt.
Nevar viņu vainot par to, ka viņš nedzīvo
pa pieskari aizgājušā pasaulē.
Bet vai tas nenozīmē, ka viņam visam būtu jābūt vieglāk?
Nē.
Lai kādi būtu laiki, dzīve nekad nav viegla.
Ja vien neesam dievi.
Laiks jums visiem lidot prom!
Augstāk!
Nu re!
Ātrāk, ātrāk!
Cel augstāk!
Turpini skriet!
- Neļauj nokrist! - Ātrāk!
Vēl! Nu re!
Mozasu, uzmanies, nepaklūpi!
Jautri. Pagaidi mani!
Noa! Mozasu!
Noa!
Mammu!
- Mozasu, nāc pie manis. - Mammu.
Viņi lido uz ziemeļiem.
Ja mērķis būtu Nagasaki, tad lidotu pretējā virzienā.
Tās nelido turp, kur ir jūsu vīrs.
- Kjonhi! - Lai iet.
Tā. Gatavs.
Manam svainim veicas, ka saņems tādu paciņu.
Visiem noteikti skauž.
Es ceru.
Jācer, ka derēs.
Es aiznesīšu.
Ir vēls. Ej no rīta!
Priekšstrādnieks teica, ka rīt brauks uz pastu.
Gribu aizsūtīt pēc iespējas drīzāk.
Turklāt nezinu, vai varēšu šonakt pagulēt.
Kjonhi,
esmu droša, ka viņam viss ir labi.
Es zinu.
Bet kā būs rīt?
Un aizparīt?
Tu nevari man apsolīt, ka viņš vienmēr būs drošībā.
Tas nav iespējams.
Mēs visi esam kopā...
Kad padomāju, ka viņš ir viens...
Tas nešķiet godīgi.
Noa.
Pietiks.
Ej gultā!
Tu...
Tavs tēvs...
Tu nedrīksti viņu aizmirst.
Tu to zini?
Kā gan lai es aizmirstu?
Es zināju. Mums ir zaglis!
Kāds zog olas!
Kas ir?
Pēdējās dažas dienas
es atrodu arvien mazāk olu.
Kad es teicu priekšstrādniekam,
viņš teica, ka man taisnība.
Viņš bija tik dusmīgs.
Bet es viņam apsolīju, ka mēs to zagli noķersim.
Kāpēc tu viņam ko tādu soli?
Kā tu viņu noķersi?
Es domāju, ka varam izlikt lamatas.
- Lamatas? - Kas tas ir?
Nesanāks.
Ja tiešām gribi zagli noķert, vajag novērot.
Pieķert nozieguma vietā.
Pareizi!
Mammu, drīkstu to darīt? Lūdzu.
Vai tas ir droši? Ja nu tas ir kāds bīstams cilvēks?
Es domāju, ka mums ar puikām kopā ir gana muskuļu.
Lai kurš tas būtu.
Labāk viņu pieķert uzreiz, iznīdēt to paradumu saknē.
Mammu, viņš to zina.
Redzams, uz viņu tikai paskatoties.
- Vai tiešām var... - Tad tāds ir plāns.
Pastāsti savam brālim.
Pēc vakariņām mēs atradīsim labu vietu, no kurienes novērot.
- Kā tas izklausās? - Man patīk tas plāns.
Es iešu pastāstīt brālim.
Te kļūst arvien labāk un labāk.
Esat drošs?
Neuztraucieties.
Droši vien tik kādi izsalkuši ciematnieki okšķerē.
Vai es drīkstu iet līdzi?
Gribat nākt mums līdzi?
Es pirmo reizi dzirdu par tādu novērošanu.
Izklausās aizraujoši.
Bet, ja es traucēšu...
Puikas noteikti par jums priecāsies.
Tu esi ēdusi jakitori, jā?
Protams.
Laipni lūdzu!
Lūdzu, divus alus.
Te ir labs ēdiens.
Un lēts.
Piemēroti manai situācijai.
Paldies.
Zini...
Saprotu, ka mūsu attiecības nav bijušas gludas.
Tā lielākoties ir mana vaina.
Bet tagad es esmu šāds.
Es vairs neizliekos.
Ja tas tev nav pieņemams...
vari iet prom.
Neņemšu ļaunā.
Bet es gribu, lai tu kaut ko zini.
Es neatradīšos tik zemu mūžīgi.
Es esmu gudrs.
Izslāpis.
Es tagad zinu spēles noteikumus.
Un es netaisos gūt panākumus uz to rēķina, kuri nav to pelnījuši.
Bet tie, kuri ir to pelnījuši...
tie paši vainīgi.
Kā es teicu: ja tas tev nav pieņemams,
es sapratīšu.
Prozit!
Jau daudzas stundas.
Cik vēl ilgi mums būs jāgaida?
Pagājušas tikai divas stundas.
Un esi kluss!
Tu zagli aizbaidīsi.
Mozasu.
Varbūt šonakt nevienu nenoķersim.
Ja viņš ir gudrs, pāris nakšu nerādīsies.
Gribat teikt - šonakt būs izgāšanās?
Kas to lai zina?
Kima kungs, kur jūs iepazināties ar Ko kungu?
Noa.
Nav pieklājīgi.
Nekas.
Redzu, ka tu esi gribējis to jautāt jau kādu laiku.
Es ar viņu iepazinos kuģu piestātnē pirms 15 gadiem.
Es tolaik tur strādāju.
Darīju visus iespējamos darbus
un iekūlos daudzās nepatikšanās.
Kādās nepatikšanās?
Iepinos kautiņos.
Es biju stulbs.
Nejēga.
Un arī dusmīgs.
Bīstams savienojums.
Kāpēc jūs bijāt dusmīgs?
Korejā manam tēvam piederēja maza saimniecība.
Tas nebija daudz, bet paēduši bijām.
Bet, kad ieradās japāņi,
lauksaimniekiem pavēlēja reģistrēt savas zemes izmēru.
Ierēdnis pieļāva kļūdu un noziņoja lielāku zemes izmēru.
Kad pienāca nodokļu rēķins, mans tēvs nespēja to samaksāt.
Viņam atņēma zemi.
Beigās
mani jaunākie brāļi un māsas tika aizsūtīti pie visādiem radiniekiem.
Mana māte par to izlēja daudz rūgtu asaru.
Un viņas mīlestība pret manu tēvu
izplēnēja.
Kādu rītu mans tēvs aizgāja uz laukiem.
Tiem laukiem, kuri reiz bija viņa.
Viņš neatgriezās.
Es viņu apglabāju tur...
kur reiz auga viņa kartupeļi.
Un drīz pēc tam es pametu mājas.
Skatieties!
Cik daudz viņu ir?
Sargā vārtus!
Pieķēra! Bēgam!
- Skrienam! - Brāli, tev viss labi?
Viņi bēg prom!
Neuztraucies par viņiem.
Es vienu noķēru.
Tas ir viņš!
Pazīsti?
Viņš Nou mocīja skolā.
Lūdzu. Ja skolotāji templī uzzinās, viņi mani sitīs.
Tu arī pameti pilsētu?
Kāpēc tu zodz mūsu olas?
Mums visiem 20 nepietiek pārtikas.
Visu laiku esam badā.
Nu, ko tu gribi ar viņu darīt?
Es?
Izlem tu! Es varu viņu palaist brīdinājis.
Vai arī varu viņu aizvest uz templi un ļaut, lai notiek kas notikdams.
Laidiet viņu!
Bet viņš tev izdarīja tik daudz slikta.
Ej! Kamēr Noa nav pārdomājis.
Ei!
Padalies ar citiem. Saprati?
Kā jūs varējāt viņu palaist?
Vajadzēja viņu pārmācīt.
Tavs brālis rīkojās pareizi.
Labāk, ka ienaidnieks ir parādā tev nekā tu viņam.
Noa noteikti jau to zināja.
Tiešām?
Tas man jāatceras.
Ejam. Ir vēls.
Tante, vai nebija aizraujoši?
Un kā vēl.
Būs brīnums, ja varēsim šonakt pagulēt.
Hallo?
Tas ir darīts.
Īpašums tagad pieder Abes kungam.
Nu visi esam iesaistīti. Lai nu izdotos.
Izdosies. Es to zinu.
Tulkojusi Laura Hansone