Japoniški dialogai žymimi mėlynai Korėjietiški dialogai žymimi geltonai
(korėjietiškai) Noa!
Sundža, mes čia.
Štai jis!
Matau jį!
Kur jūs buvote?
Turim nedelsdami išvažiuoti.
Mano vyras mirė.
Sundža, kas visi tie žmonės?
Čia Ko Hansu, šeimos draugas.
Jis surado mums vietą kaime.
Mums liepta eiti į slėptuvę.
Tos slėptuvės jūsų neapsaugos.
Bet mano vyro čia nėra.
Negalime imti ir išvažiuoti be jo leidimo.
Kol gausite leidimą, visi būsime mirę.
Pradėję bombarduoti amerikiečiai nesustos iki galo.
Jūs privalote išvažiuoti.
Žinau, kad viskas įvyko labai greitai, bet galim juo pasitikėti.
Ponas Ko mus apsaugos.
Eikit į vidų. Pasiimkit tik tai, ko reikia.
- Paskubėkit. - Eime.
Noa, įdėk dar vieną antklodę!
Ką darai? Nėra laiko.
Negaliu jų imti ir išmesti.
Čia mūsų šeimos relikvijos. Mano vyras ir aš...
Nesupranti, kas vyksta?
Nesu tokia kvaila!
Bet šie daiktai eina iš kartos į kartą.
Aš jų neprarasiu.
Pasitrauk.
Eik, baik krautis daiktus, aš surinksiu.
Paskubėk.
Modzasu, kur tavo kepurė?
Aš ją jau įsidėjau!
Paskubėkit, lipkit.
Greičiau.
Džijun...
Ji nieko neturi.
Neįmanoma. Negalime dabar sustabdyti mašinos.
Antraip išvis neišvažiuosim.
Esu tikra, kad ji su vaikais jau saugi slėptuvėje.
Mes dar su ja susitiksime.
(japoniškai) Pripilkit kibirus!
Lipkit! Greičiau! Uždenkit viršų!
Įleiskit mus!
Pasigailėkit mūsų!
Mano dukra! Ji serga!
Įleiskit mus!
Pabudai.
Pagaliau atvažiavome.
Modzasu, būk atsargus.
Sundža, tikrai turime likti čia?
Ar taip ir bus?
Pakviečiau kelis žmones, kad sutvarkytų šitą vietą.
Jie atneš būtiniausių daiktų.
Apklotų ir panašiai.
Bet čia plūktinė asla.
Ir nėra virtuvės.
Kada galėsime grįžti namo?
Pirmiausia turi baigtis karas.
Abejoju, ar jūsų namas išvis tebestovi.
Prašiau Kim Čangho pagyventi su jumis.
Tai neįmanoma.
Tas vyras mums svetimas.
Sundža, žinai, kad Josebas tikrai to neleistų. Niekada.
Ji teisi.
Kaip galėtume gyventi su vargiai pažįstamu vyru?
Nekalbėk tokių kvailysčių.
Manai, čia miestas?
Turi galvoti apie vaikus.
Pamiršti, kad užaugau kaime.
- Aš taip pat. - Su visa pagarba,
turėjai tarnų, kurie viskuo pasirūpindavo.
O tu...
Tu nebuvai kaime beveik 14 metų.
Tokiais laikais žmonės pasikeičia.
Nežinai, ką gali padaryti žmonės, puolę į neviltį.
Klausyk manęs.
Jis pasiliks. Aš juo pasitikiu.
Yra daug darbo.
Noa, padėk iškrauti automobilį.
Kionghi, žinau, kad ne šito tikėjaisi...
Išklausyk mane.
Aš bijau ne skurdo. Man tai netrukdo.
Nebijau ir sunkaus darbo.
Garbės žodis.
Bet matydama visa tai...
Žinodama, kad niekuo nesiskiriu nuo gyvulio...
O Josebas taip toli...
Ar tikrai nėra kitos vietos?
Nėra.
Tik ne tokiems kaip mes.
Pasistengsiu, kad jums būtų kuo patogiau.
Aš to nenoriu.
Ir nenoriu, kad suprastum mane klaidingai.
Nors esu dėkinga už viską, ką padarei,
aš daugiau nieko iš tavęs nenoriu.
Ar tau taip nepakeliamai sunku priimti mano pagalbą?
- Padėti jums abiem... - Mane tai gąsdina.
Tau nėra ko nerimauti. Jis nesužinos.
Jis protingas vaikas.
- Jis ką nors pajus... - Jis net neįtars.
Tokio dalyko jis negali net įsivaizduoti.
Tai pavojinga.
Manai, statyčiau savo sūnų į pavojų?
Iš kur man žinoti?
Kalbi taip, tarsi pažinotume vienas kitą.
Mes nepažįstame.
Netiesa.
Keturiolika metų.
Aš jau nebesu ta mergaitė įlankėlėje.
Dabar aš...
Dabar aš našlė.
Kaip ir mano motina.
Sundža.
PAGAL LI MINDŽIN KNYGĄ
1945 M. BIRŽELIS
Galvoju paklausti prižiūrėtojo, ar tai tiesa.
Nesivargink.
Tik pažiūrėk į jas! Pažiūrėk, kaip pasitaisė.
Akivaizdu, kad gauna daugiau už mus.
Nekreipk į jas dėmesio.
Kaip? Jos kalba nenutildamos.
Norėčiau, kad pasakytum, ką jos iš tikrųjų sako.
Kokia tau iš to nauda?
Jos sakė, kad aš stora, ar ne?
Bent jau tą žodį supratau.
Dirbame tą patį darbą,
bet jų paklausius atrodo, kad mes tinginiaujame.
Ne pirmą kartą girdi tokias kalbas.
Kodėl tave jos taip erzina?
Mane užknisa ta gražuolė.
Pažiūrėkit į ją!
Laiko save geresne už mus.
Tikrai, kas ji tokia, kad riestų nosį?
Dirbkite rankomis taip, kaip plakate liežuviu,
tada gal ir darbas būtų baigtas.
Žiūrėkit! Visos kitos sukasi sparčiau.
Kas tu toks, kad mums nurodinėtum?
Mes nedirbam tokiems kaip jūs!
Tu tuo tikra?
Kas per plepalai?
Grįžkit prie darbo.
Kas nors negerai?
Eik! Bėk iš čia!
Ji bėga!
Padėk man!
Ji nori būti laisva!
Bėk! Žiūrėk, kad jis tavęs nepagautų!
Greičiau, bėk!
- Modzasu, ji sprunka! - Bėk! Greičiau!
Padėk!
- Padėk mums. - Bėk!
Pone Kim, čia, čia!
Sugavau.
Nesąžininga. Du prieš vieną.
Tu nė kiek nepadėjai.
Parneši ją?
Čia daug smagiau nei mokykloje.
Nesutinki?
Tikiuosi, niekad negrįšime.
Karas nesitęs amžinai.
Be to, ar tikrai nori šitaip nugyventi gyvenimą?
Vaikytis vištas ir mėžti jų mėšlą?
Man tinka.
O jei Ko Hansu nebūtų mūsų čia atvežęs?
Mums taip pasisekė, tiesa?
Bet mama pasielgė nesąžiningai.
Kodėl ji taip ilgai nesupažindino mūsų su ponu Ko?
Pagalvok, kiek būtume privalgę saldainių.
Šitiek praradom.
Atsiprašau.
Turbūt manęs neprisimenate.
Aną vakarą buvau čia.
Prisimenu.
Man buvo neramu.
Jūsų anūkas,
kaip jis laikosi?
Jam nederėjo taip kalbėti aną vakarą.
Į jį tai nepanašu.
Ne, nesutinku.
Vyras už prekystalio peržengė ribas.
Jūsų anūkui prireikė drąsos pasakyti, ką galvoja.
Matau, kad jums nepatogu.
Nenorėjau, kad taip pasijustumėte.
Atsiprašau.
Ko nori, Solomonai?
Sklypo savininkė nori jį parduoti.
Šįkart iš tikrųjų.
Vaje, tu turbūt visai puolei į neviltį.
Žinoma, kad puolei.
Girdėjau apie fondą, kurį stengeisi surinkti.
Gaila, kad nepavyko.
Abė. Jis yra taikinys.
Dink iš čia. Nepasikeitei.
Bet aš pasikeičiau.
Banke turiu pinigų tik trims mėnesiams,
todėl galima sakyti, kad žiūri į žmogų, neturintį, ką prarasti.
Ne? Bet tau reikia mano pagalbos, ar ne?
- Reikia. - Gerai.
Kodėl turėčiau padėti?
Nes žmogus, kuris čia sėdi,
prakaituoja už šito stalo,
vaidina gerą eilinį kareivėlį,
nėra Tomas Endriusas, kadaise
aštuonerius metus buvęs geriausiu iš geriausių.
Antra vertus, ant tavo nugaros nebuvo nupieštas taikinys, ar ne?
Ką čia kalbi, Solomonai?
Kalbu apie tikrąją priežastį, kodėl tu čia, Tomai.
Kodėl Niujorkas tave išsiuntė.
Girdėjai, kad nusikalstamai aplaidžiai tvarkiau klientų aktyvus?
Nors ir neturiu tau aiškintis,
bet buvo vienas tipas... vienas sumautas tipas, kuris norėjo mane išstumti.
Nes išdrįsau jam pasakyti, kad ne viskas, ką jis paliečia, virsta auksu.
O tada jis įsisiautėjo prieš mane
ir sumovė visus iki vieno mano prekybos sandorius.
Spėk, kas buvo paskutinis lašas?
„Baldwin United“.
Kas tai per šūdas? Nesvarbu.
Nesvarbu, Solomonai.
Buvo neatitikimų blankuose.
Nors ne aš juos pildžiau.
Aišku, kad ne. Kažkoks mulkis analitikas, kaip tu.
Tačiau firma tave apgynė.
Po kurio laiko, taip.
Mane vis tiek ištrėmė.
Sveikas, Tokijau, mano kalėjime.
Tai ko nori tu, Tomai?
Noriu matyti savo vaikus daugiau nei kartą per metus.
Užtektų, jei jie nustotų nekęsti manęs iš visos širdies.
Ne, iš tikrųjų noriu,
kad mano buvusi žmona susirastų turtingą naują vyrą
ir atsikabintų nuo manęs, blemba.
Būtų labai miela.
Ne, iš tikrųjų nori ne to, Tomai.
Tu nori grįžti namo.
Argi ne?
O jei pasakyčiau, kad kitąmet tokiu metu galėtum būti namie?
Išeiti iš šitos firmos,
įkurti savo padorų fondą, pradėti naują projektą,
parodyti pasauliui, kad Tomas Endriusas neprarado įgūdžių.
Aš rimtai. Taip gali nutikti.
Žinoma, yra sąlygų.
Mama! Žinojau, kad jis atvažiuos!
Modzasu!
Palauk!
Pone Ko!
Mama, žiūrėk!
Nesupratau, kaip ilgėjausi muzikos.
Sundža, paklausyk.
Tai niekis, bet smagu, kad džiaugiatės.
Ką dar mums atvežei?
- Modzasu! - Štai ten.
Oho!
Žiūrėk, Noa! Sakiau, kad jis atveš.
Mano mėgstamiausi.
Noa, čia tau.
Noriu, kad jas perskaitytum. Įdėmiai.
Norite, kad jas jums išversčiau?
Aš galiu jas perskaityti. Noriu žinoti, ar gali tu.
Kalbu ne apie kalbą,
bet apie tai, kas pasakyta, o kas nutylėta.
Kitaip tariant, turi išmokti skaityti, kas nėra parašyta.
Čia tiek daug.
Kas čia?
Atsargiai su juo.
Esi skraidinęs aitvarą?
Ne, niekada.
Tai pažiūrėkim, kaip jums seksis.
Gerai!
- Eime. - Eime prie upės.
Ten geriausia vieta!
Einam!
Ką darai?
Sundža, visi berniukai turi mokėti skraidinti aitvarą.
Berniukai.
Žinai, turėtum pasisaugoti.
Girdėjau, kad vyrukui, sėdėjusiam šiame kabinete, nelabai pasisekė.
Kaip manai, jis susikirto dėl kabineto?
Šito nežinau.
Bet girdėjau, kad jis...
truputį persistengė.
Buvo per daug užrietęs nosį.
Girdėjau, jis laikė save amerikiečiu.
Gal tai viską paaiškina.
Kodėl tu čia?
Atėjau pranešti Tomui geros naujienos.
Sklypo savininkė nusprendė jį parduoti.
Spėju, tu prie to prisidėjai.
Prisidėjau.
- Kokia tavo dalis? - Penki procentai.
Supratau.
Sveikinu.
Ačiū.
Dar kas nors?
Noriu, kad žinotum...
tai tu turėtum vadovauti šiai firmai.
Dirbi daugiau už visus čia esančius.
Ir esi protingesnė.
Žinodama tai turbūt kraustaisi iš proto.
Nes ta diena niekad neišauš,
ir mes abu tai žinome.
Nesvarbu, kaip to nusipelnei.
Dėl to man gaila.
Palaikau tave.
Aš rimtai.
Minutėlę.
Norėtum pavakarieniauti?
Kalbi apie pasimatymą?
Ar taip elgiasi amerikiečiai?
Viską įvardija?
Ne. Aš tik noriu žinoti, ar prieš tai reiktų nusiprausti po dušu.
Prašau, nusiprausk.
Su viena sąlyga.
Kokia?
Vietą išrinksiu aš.
Prašau.
Šiandien jie maistą ryte ryja.
Atrodo, lyg ištisas dienas būtų nelesę.
Vargu ar tiesa. Nes vakar juos sočiai pašėriau.
Tai ateinate kasdien?
Išskyrus savaitgalius.
Savaitgaliais per daug vaikų.
Nemėgstate vaikų?
Ne, aš myliu vaikus.
Na, ne visus.
Bet jie vaikų bijo.
Paimkit truputį.
Man tas nepatinka.
Jis vagia visą maistą.
Kodėl manote, kad ten jis?
Ten ji.
Tikrai?
Bet atsargiai su tuo.
Kai pradeda, nebegali sustoti.
Jie blogesni už kiaules Ikaino rajone.
Ar ten užaugote?
Ne.
Gimiau Jongde.
Jongde? Kur jis yra?
Ne čia.
Turiu daug reikalų.
Man reiktų eiti.
Mano anūkas.
Jis geras vaikas.
Bet šiuo metu jam sunkiai sekasi.
Turbūt jam sunku.
Nelengva.
Tikėjausi, kad jam viskas bus kitaip.
Būdama jo amžiaus
stovėjau eilėse prie davinių ir treniravausi išgyventi oro atakas.
Manėme, kad amerikiečiai ateis ir mus išskers.
Negalite jo kaltinti,
kad negyvena išprotėjusiame pasaulyje, tiesa?
Bet ar tai nereiškia, kad jam turėtų būti lengviau?
Ne.
Kokie bebūtų laikai, gyvenimas nebūna lengvas.
Nebent būtume dievai.
Metas jums visiems skristi!
Aukščiau!
Štai taip!
Greičiau!
Pakelk aukščiau.
Nesustok!
- Neleisk nukristi! - Greičiau!
Dar! Štai taip!
Modzasu, atsargiai, neparvirsk!
Kaip smagu! Palauk manęs!
Noa! Modzasu!
Noa!
Mama!
- Modzasu, ateik pas mane. - Mama.
Jie skrenda į šiaurę.
Jei taikytųsi į Nagasakį, būtų nuskridę į kitą pusę.
Tie lėktuvai neskrenda pas tavo vyrą.
- Kionghi! - Aš palikčiau ją ramybėje.
Štai. Viskas.
Mano svainiui pasisekė, kad gaus tokį nuostabų siuntinį.
Visi jam pavydės.
Tikiuosi.
Tikiuosi, tiks.
Einu, nunešiu.
Jau vėlu. Nueik ryte.
Prižiūrėtojas sakė, kad rytoj važiuos į paštą.
Noriu išsiųsti kuo greičiau.
Be to, nežinau, ar šiąnakt pavyks numigti.
Kionghi.
Esu tikra, kad jam viskas gerai.
Žinau.
O kas bus rytoj?
Ar poryt?
Negali pažadėti, kad jis visada bus saugus.
Tai neįmanoma.
Mes visi kartu...
Kai pagalvoju, kad jis visai vienas...
Atrodo nesąžininga.
Noa.
Gana.
Eik miegoti.
Tu...
Tavo tėvas,
privalai jo nepamiršti.
Žinai?
Kaip galėčiau pamiršti?
Taip ir žinojau. Yra vagis!
Kažkas vagia kiaušinius!
Kas yra?
Pastarosiomis dienomis
randu vis mažiau kiaušinių.
Kai pasakiau prižiūrėtojui,
jis atsakė, kad esu teisus.
Jis labai pyko.
Bet pažadėjau jam, kad pagausim vagį.
Kodėl pažadėjai jam tokį dalyką?
Kaip tu jį pagausi?
Galvojau, kad galėtume paspęsti spąstus.
- Spąstus? - Kas tai?
Nieko neišdegs.
Jei tikrai nori sugauti vagį, turi tykoti pasaloje.
Sugauti jį vagiant.
Teisingai!
Mama, galiu? Prašau.
Ar tai saugu? O jei tas žmogus pavojingas?
Manau, aš su abiem berniukais jį įveikčiau.
Kas jis bebūtų.
Geriau sučiupti tą vyruką dabar, kol dar neįsismarkavo.
Mama, jis išmano tokius dalykus.
Matosi vien į jį pažiūrėjus.
- Tu tikras, kad galima... - Vadinasi, turime planą.
Eik, pasakyk broliui.
Po vakarienės surasime geriausią vietą pasalai.
- Ką pasakysi? - Puikus planas.
Pasakysiu broliui.
Čia vis geriau ir geriau.
Tu įsitikinęs?
Nesijaudink.
Turbūt čia landžioja alkani kaimiečiai.
Galiu ir aš prisijungti?
Nori prisijungti prie mūsų?
Aš pirmą kartą išgirdau apie pasalą.
Atrodo įdomu.
Bet jei trukdysiu...
Esu tikras, kad berniukai džiaugsis, jei prisijungsi.
Esi valgiusi yakitori, ar ne?
Žinoma.
Sveiki atvykę!
Prašyčiau du alaus.
Maistas čia skanus.
Ir pigus.
Tobulai tinka žmogui mano padėtyje.
Ačiū.
Žinai...
Suprantu, kad mūsų santykiai buvo sudėtingi.
Daugiausia dėl mano kaltės.
Bet dabar atsidūriau tokioje padėtyje.
Nebėra prasmės apsimetinėti.
Jei tau netinka...
gali išeiti.
Neįsižeisiu.
Bet noriu, kad žinotum.
Ne visada būsiu tokiame dugne.
Esu protingas.
Alkanas.
Dabar žinau žaidimo taisykles.
Ir nekopsiu į viršūnę aukodamas tuos, kurie to nenusipelnė.
Bet tie, kurie nusipelnė...
juos – galima.
Kaip ir sakiau, jei tau netinka,
suprasiu.
Į sveikatą.
Praėjo jau kelios valandos.
Kiek dar turėsime laukti?
Praėjo tik dvi valandos.
Ir patylėk.
Nubaidysi visus vagis.
Modzasu.
Gal šįvakar nieko nesugausime.
Jei vagis protingas, kelias naktis nesirodys.
Nori pasakyti, šiąnakt gali nieko nenutikti?
Kas žino?
Pone Kim, kur susipažinote su ponu Ko?
Noa.
Nemandagu taip klausti.
Viskas gerai.
Matau, kad jau kurį laiką norėjai to paklausti.
Susipažinau su juo dokuose prieš 15 metų.
Tada ten dirbau.
Imdavausi bet kokio darbo, koks tik pasitaikydavo,
ir dažnai įkliūdavau į bėdą.
Į kokią bėdą?
Į muštynes.
Buvau kvailys.
Neišmanėlis.
Taip pat ir piktas.
Pavojingas derinys.
Kodėl buvai piktas?
Korėjoje mano tėvas turėjo ūkelį.
Nors ir nediduką, bet mus išmaitindavo.
Bet paskui atėjo japonai,
ūkininkams buvo liepta užregistruoti savo žemės plotą.
Raštininkas suklydo ir užrašė, kad tėvas turi per didelį plotą.
Kai gavome mokesčių sąskaitą, tėvas neišgalėjo jos apmokėti.
Žemę iš jo atėmė.
Galiausiai
mano jaunesni broliai ir seserys buvo išsiųsti pas giminaičius.
Motina dėl to išliejo daug karčių ašarų.
O jos meilė mano tėvui
apkarto.
Vieną rytą tėvas išėjo į laukus.
Į laukus, kurie anksčiau priklausė jam.
Jis negrįžo.
Palaidojau jį ten...
kur kadaise augo jo bulvės.
Neilgai trukus išėjau iš namų.
Pažiūrėkit ten!
Kiek jų ten iš viso yra?
Stok prie vartų.
Įkliuvom! Bėkit!
- Bėk! - Broli, tu sveikas?
Jie bėga!
Dėl jų nesijaudink.
Vieną sugavau.
Tai jis!
Pažįsti šitą berniuką?
Tai jis kankino Noa mokykloje.
Prašau. Jei mokytojai šventykloje sužinos, mane primuš.
Tu – vienas iš evakuotųjų?
Kodėl vagiat mūsų kiaušinius?
Neužtenka maisto dvidešimčiai mūsų.
Mes nuolat badaujame.
Tai ką nori su juo daryti?
Aš?
Tu nuspręsk. Galiu jį perspėti ir paleisti.
Arba nuvesiu į šventyklą, ir bus kas bus.
Paleisk jį.
Bet jis taip bjauriai elgėsi su tavimi!
Eik. Kol Noa nepersigalvojo.
Ei!
Būtinai pasidalink su kitais. Supratai?
Kaip galėjai jį paleisti?
Galėjai jam atkeršyti.
Tavo brolis pasielgė teisingai.
Geriau kai priešas tau skolingas, nei atvirkščiai.
Kertu, kad Noa tą jau žinojo.
Tikrai?
Turiu tai prisiminti.
Eime. Jau vėlu.
Argi ne smagu buvo, teta?
Net per daug.
Įdomu, ar galėsime šiąnakt užmigti.
Klausau?
Baigta.
Sklypas dabar priklauso ponui Abei.
Mes visi įsivėlėme. Verčiau jau pavyktų.
Pavyks. Žinau.
Išvertė Sandra Siaurodinė