Japonski dialog v modrem. Korejski dialog v rumenem.
Noe!
Sandža, tu sva!
Tam je!
Vidim ga!
Kje ste bili? Takoj moramo oditi.
Moj mož je mrtev.
Sandža, kdo sta ta moška?
To je Hansu Koh, družinski prijatelj.
Našel nam je bivališče na deželi.
V zaklonišče moramo.
Ne bodo vas obvarovala.
Mojega moža ni tu. Ne moremo oditi brez njegovega dovoljenja.
Ko ga boste dobili, boste že vsi mrtvi.
Američani bodo neusmiljeni z bombami.
Morate iti.
Vem, da se zdi nenadno, a lahko jima zaupamo.
G. Koh nas bo varoval.
Pojdita spakirat. Le nujne reči.
- Hitro. - Pridi.
Noe, vzemi še eno odejo!
Kaj pa delate? Ni časa.
Ne morem jih kar zavreči.
Družinska zapuščina so. Z možem...
Ne razumete, kaj se dogaja?
Nisem tako neumna!
To je več rodov v naši družini.
Ne bom jih izgubila.
Umaknite se.
Pojdite pakirat. Bom jaz.
Pohitite.
- Mojzes, kje imaš kapo? - Spakiral sem jo.
Hitro v avto.
Hitro.
Džijun. Nikogar nima.
Ne moremo ji pomagati. Če se zdaj ustavimo,
ne bomo prišli iz mesta.
Z otroki je gotovo že na varnem v zaklonišču.
Še se bomo srečali.
Napolnite vedra!
Hitro noter! Hitro! Pokrijte!
Spustite nas v avto!
Usmilite se nas!
Moja hči je bolna!
Vzemite nas s seboj!
Budna si.
Prispeli smo.
Mojzes, previdno.
Sandža, bomo res živeli tu? Čisto zares?
Nekaj moškim sem ukazal, da uredijo hišo.
Prinesli bodo potrebščine. Odeje in podobno.
Toda tla so iz blata. In ni kuhinje.
Kdaj se bomo lahko vrnili domov?
Po koncu vojne.
Dvomim, da vaš dom še stoji.
Čangu Kima sem prosil, da ostane z vami.
To ni mogoče.
Ne poznamo ga.
Sandža, veš, da Joseb ne bi dovolil tega.
Prav ima. Ne moremo živeti z neznancem.
Ne govori neumnosti.
Nismo v mestu. Na otroka moraš misliti.
Na deželi sem odraščala.
- Jaz tudi. - Z vsem spoštovanjem,
ti si imela služabnike.
Ti pa...
Že skoraj 14 let nisi bila na deželi.
Vojna spremeni ljudi.
Obupani ljudje so zmožni marsičesa.
Poslušaj me.
Ostal bo. Zaupam mu.
Veliko dela imamo.
Noe, pomagaj mi raztovoriti avto.
Kionghi, vem, da nismo pričakovale tega.
Poslušaj me.
Ne bojim se umazanije. Ta me ne moti.
Tudi trdega dela se ne bojim. Prisežem, da ne.
A ko vidim vse to...
Vem, da nisem nič boljša od živali.
In še Joseb je tako daleč stran.
Res ne moremo drugam?
Ne.
Za take, kot smo mi, ni mesta.
Potrudil se bom, da vam bo udobno.
Nočem tega. In nočem, da narobe razumeš.
Čeprav sem ti hvaležna za vse,
od tebe nočem ničesar več.
Res tako težko sprejmeš mojo pomoč?
- Obema bi rad pomagal. - Bojim se.
Ne skrbi. Nikoli ne bo vedel.
Pameten poba je.
- Zaznal bo... - Ne bo posumil.
- To je nepojmljivo. - Nevarno je.
Misliš, da bi ogrozil svojega sina?
Kako naj vem?
Govoriš, kot da se poznava.
Vendar se ne.
To ni res.
Štirinajst let.
Nisem več tista deklica iz zaliva.
Zdaj sem...
Vdova sem.
Kot moja mama.
Sandža.
PO KNJIGI MIN JIN LEE
JUNIJ 1945
Delovodjo bi najraje vprašala, ali je res.
Ne trudi se.
Zredili sta se.
Očitno dobivajo več kot me.
- Ne zmeni se zanje. - Kako? Nikoli ne utihnejo.
Povej mi, kaj v resnici govorijo.
Kaj bi imela od tega?
Rekle so, da sem debela, ne? To besedo sem razumela.
Vsi isto delamo, a govorijo, kot da lenariva.
Takšno govorjenje ti ni tuje. Zakaj te tako moti?
Tista lepa mi gre na živce.
Poglejte jo!
Ima se za boljšo od nas.
Kdo pa misli, da je?
Če bi delale pol toliko, kot govorite, bi morda že končale.
Kar poglejte! Zaradi vas morajo drugi več delati.
Ti nam ne boš govoril, kaj naj delamo.
Ne delamo za tvojo vrsto!
Si prepričana?
Kaj se dogaja?
Delat se spravite.
Te kaj muči?
- Teci! - Ušla bo!
Pomagaj.
Svobodna hoče biti.
Teci! Ne pusti mu, da te ujame!
Hitro! Beži!
- Mojzes, ušla bo! - Teci! Teci!
Pomagaj!
- Pomagajte. - Teci!
G. Kim, sem!
Imam jo.
To ni pošteno. Dva proti eni.
- Ne po tvoji zaslugi. - Jo boš lahko nesel nazaj?
To je zabavneje od šole.
Ni tako?
Nikoli nočem nazaj.
Vojna ne bo večno trajala.
To bi rad počel v življenju?
Lovil kure in čistil njihove dreke?
Meni je čisto všeč.
Kaj če nas Hansu Koh ne bi pripeljal sem?
Srečo imamo, kajne?
Ni pa pošteno od mame.
Zakaj je tako dolgo čakala, da nam ga predstavi?
Veš, koliko sladkarij bi lahko pojedla? Kakšna potrata.
Oprostite.
Najbrž se me ne spomnite.
Zadnjič sem bil tu.
- Spomnim se. - Skrbelo me je.
Vaš vnuk,
kako je?
Tistega ne bi smel reči. To mu ni podobno.
Ne strinjam se.
Prodajalec je bil nesramen.
Vaš vnuk je pogumen, da je spregovoril.
Vidim, da vam je neprijetno.
To ni bil moj namen.
Oprostite.
Kaj hočeš, Salomon?
Lastnica zemljišča želi prodati.
Tokrat zares.
Očitno si obupan.
Seveda si. Slišal sem za tisti tvoj sklad.
Žal mi je, da se ni izšlo.
Abe. On je tarča.
- Poberi se. Nisi se spremenil. - Sem.
Čez tri mesece bom brez ficka. Nimam česa izgubiti.
Pa vseeno rabiš mojo pomoč.
- Res je. - Zakaj bi ti pomagal?
Garaš za to mizo,
pridno vršiš ukaze nadrejenih.
To ni Tom Andrews, ki je bil osem let vodilni na lestvici.
Takrat se še niso spravili nate.
O čem govoriš?
O pravem razlogu, zakaj si tu.
Zakaj so te poslali iz New Yorka.
Slišal si za mojo hudo malomarnost v zvezi s sredstvi stranke.
Sicer mi ni treba pojasnjevati,
a šlo je samo za enega človeka. Samo en človek se je spravil name.
Ker sem si mu drznil reči, da nima žilice za to.
Začel je bojni pohod proti meni.
Spodkopal je čisto vse moje projekte.
Veš, kaj je bilo odločilno? Baldwin United.
Kdo je to, pizda? Ni važno. Ni važno, Salomon.
Na obrazcih so bile nepravilnosti. Ni važno, da jih nisem jaz izpolnil.
Seveda jih nisem. Nek usran analitik, kot ti, jih je.
- Ugotovili so, da nisi kriv. - Sčasoma.
Vseeno so me izgnali.
Pozdravljen, Tokio, moja zaporna kazen.
Kaj hočeš, Tom?
Rad bi videl otroke več kot enkrat letno.
Zadovoljen bi bil že, če me ne bi sovražili.
Ne, najbolj si želim,
da si moja bivša žena najde bogatega moža
in me pusti pri miru. To bi bilo fino.
Nekaj drugega si najbolj želiš.
Domov hočeš.
Ni tako?
Kaj če ti rečem, da si čez eno leto že lahko doma?
Na svojem, z lastnim skladom, pripravljen na nove podvige,
da pokažeš svetu, da Tom Andrews še vedno obvlada.
Res mislim. Lahko se zgodi.
Seveda ob določenih pogojih.
Mama! Vedel sem, da bo prišel!
Mojzes!
Počakaj!
G. Koh!
Mama, glej!
Nisem vedela, kako pogrešam glasbo.
Sandža, poslušaj.
Nič takega ni, sem pa vesel, da vam je všeč.
Kaj ste nam še prinesli?
- Mojzes! - Tisto.
Vau!
Poglej, Noe! Sem ti rekel, da bo prinesel. Moji najljubši.
Noe, to je zate.
Hočem, da ga temeljito prebereš.
Hočete, da vam prevedem?
Znam prebrati časopis. Zanima me, ali ti znaš.
Ne govorim o jeziku, temveč o tem, kaj piše in kaj ne.
Naučiti se moraš prebrati tisto, česar ni.
Koliko jih je.
Kaj je to?
Previdno. Si že kdaj spuščal zmaja?
Nikoli.
Gremo pogledat, kako vama bo šlo?
Ja!
- Gremo. - Gremo k reki. Super bo.
Pridita!
Kaj delaš?
Vsak deček bi moral znati spuščati zmaja.
Fanta.
Čuvaj se.
Tipu, ki je bil v tej pisarni pred teboj, se menda ni izšlo.
- Misliš, da je pisarna kriva? - Kaj pa vem.
Je pa menda bil...
malo pretiran.
Poln sebe.
Menda se je imel za Američana.
Mogoče je to razlog.
Kaj delaš tu?
Tomu sem sporočil dobro novico.
Lastnica bo prodala zemljišče.
Sklepam, da po tvoji zaslugi.
Pravilno sklepaš.
- Tvoj delež? - Pet odstotkov.
A tako.
- Čestitke. - Hvala.
Je še kaj?
Nekaj bi ti rad povedal.
Ti bi morala voditi podjetje.
Delaš najbolj od vseh. Pametnejša si od njih.
To te najbrž spravlja ob živce.
Ker nikoli ne boš direktorica.
Oba to veva.
Ne glede na to, da si zaslužiš.
Žal mi je zaradi tega.
Navijam zate.
Resno mislim.
Samo malo.
Si za večerjo?
Me vabiš na zmenek?
So Američani takšni?
Morajo vse definirati?
Ne. Sprašujem, da vem, ali naj se stuširam.
Prosim.
Pod enim pogojem.
Katerim?
Jaz bom izbral kraj.
Tu imate.
Danes so pa lačni.
Kot da že več dni ne bi jedli.
Pa ni tako. Še včeraj sem jih nahranil.
Vsak dan prihajate?
Razen ob koncih tedna.
Takrat je preveč otrok.
Ne marate otrok?
Rad jih imam. No, ne vseh.
Golobi se bojijo otrok.
Vzemite.
Tisti mi ni všeč. Vso hrano jemlje zase.
Zakaj sklepate, da je on? Golobica je.
Res?
Tistega se pazite. Ko začne, ne neha.
Hujši so od svinj v Ikainu.
Ste tam odraščali?
Ne.
V Jongdoju sem se rodila.
Kje pa je to?
Ni tu.
Veliko dela me čaka.
Odpraviti se moram.
Moj vnuk je dober fant.
Trenutno ima težave.
Gotovo mu ni lahko.
Ne. Ni.
Upala sem, da bo zanj drugače.
Pri njegovih letih
sem stala v vrsti za hrano in se urila za zračne napade.
Mislili smo, da nas bodo Američani prišli pobit.
Ne gre mu zameriti,
da noče živeti v tem ponorelem svetu.
Mu ne bi zato moralo biti lažje?
Ne.
Življenje ni nikoli lahko, ne glede na čase.
Razen če smo bogovi.
Čas je, da odletite!
Višje!
Tako, ja!
Hitreje!
Višje ga dvigni.
Teci!
- Pazi, da ne pade! - Hitreje!
Še! Tako, ja!
Mojzes, pazi, da se ne spotakneš!
Zabavno je! Počakaj me!
Noe! Mojzes!
Noe!
Mama!
- Mojzes, pridi k meni. - Mama.
Na sever letijo.
Če bi bili namenjeni v Nagasaki, bi leteli v drugo smer.
Letala ne gredo nad vašega moža.
- Kionghi! - Pustite jo.
Tako. Končano.
Moj svak ima srečo, da bo dobil tak paket.
Gotovo mu zavidajo.
Upam.
Upam, da mu bodo prav.
- Nesla jih bom. - Pozno je. Pojdi zjutraj.
Delovodja je rekel, da gre jutri na pošto.
Čim prej bi mu jih rada poslala.
Poleg tega bom nocoj slabo spala.
Kionghi,
gotovo je živ in zdrav.
Vem.
A kaj pa jutri?
Ali pojutrišnjem?
Ne moreš mi obljubiti, da bo vedno živ in zdrav.
Ni mogoče.
Mi smo skupaj.
On pa je čisto sam.
Ni pravično.
Noe.
Dovolj je bilo. Pojdi spat.
Ti...
Tvoj oče...
Ne smeš ga pozabiti.
Saj veš to?
Kako bi ga pozabil?
Vedel sem. Tatu imamo.
Nekdo krade jajca!
Kaj je?
Zadnjih nekaj dni je vse manj jajc.
Ko sem povedal delovodji, je rekel, da imam prav.
Zelo jezen je bil.
Obljubil sem mu, da bom ujel tatu.
Zakaj si mu to obljubil? Kako ga boš dobil?
Past lahko nastavimo.
- Past? - Kaj je to?
To ne bo v redu.
Če hočeš dobiti tatu, ga moraš napasti iz zasede, dobiti med krajo.
Tako je!
Smem, mama? Prosim.
Je varno? Kaj če je kdo nevaren?
Mislim, da smo fanta in jaz dovolj močni.
Kdorkoli je.
Bolje, da to zatremo v kali.
Mama, on se spozna na te reči. To je takoj jasno.
- Je res varno? - Torej je zmenjeno. Pojdi povedat bratu.
Po večerji bomo poiskali primeren kraj in se potuhnili.
- Velja? - Odličen načrt.
Bratu grem povedat.
Tukaj mi je vse bolj všeč.
Ste prepričani?
Naj vas ne skrbi. Najbrž so le lačni vaščani.
Grem lahko zraven?
- Z nami bi radi šli? - Prvič bom v zasedi.
Zveni vznemirljivo.
- Toda če bom v napoto... - Fanta bosta vesela vaše družbe.
Saj si že jedla jakitori, ne?
Seveda.
Dobrodošla!
Dve pivi, prosim.
Okusno hrano imajo.
In poceni je.
Idealno zame.
Hvala.
Veš...
Vem, da se nisva najbolje razumela.
Predvsem po moji zaslugi.
A zdaj sem tu.
Dovolj imam pretvarjanja.
Če ti to ne odgovarja,
lahko greš.
Ne bom ti zameril.
Nekaj pa ti bom povedal.
Ne bom vedno na tleh.
Pameten sem. Željan uspeha.
Zdaj poznam pravila igre.
Nočem pa uspeti na račun tistih, ki si tega ne zaslužijo.
Tisti pa, ki si...
Brez zavor.
Kot sem rekel, razumel bom,
če ti to ni všeč.
Na zdravje.
Tu smo že ure.
Kako dolgo še moramo čakati?
Minili sta komaj dve uri.
Tiho bodi. Pregnal boš tatove.
Mojzes.
Nocoj morda ne bomo uspešni.
Če je tat pameten, nekaj noči ne bo prihajal.
- Ga ne bomo dobili? - Kdo ve?
G. Kim, kje ste spoznali g. Koha?
Noe.
- To je nespoštljivo. - V redu je.
To vprašanje ti že nekaj časa roji po glavi.
Spoznal sem ga v pristanišču pred 15 leti. Tam sem delal.
Delal sem vse in zahajal v težave.
- Kakšne? - Pretepal sem se.
Bil sem neumen.
Neveden. In jezen.
Nevarna kombinacija.
Zakaj ste bili jezni?
Moj oče je imel v Koreji manjšo kmetijo.
Ni bila velika, nismo pa bili lačni.
Nato pa so prišli Japonci
in kmetje so morali evidentirati velikost posesti.
Uradnik se je zmotil. Mojemu očetu je pripisal veliko več zemlje.
Oče zato ni zmogel plačati davka.
Vzeli so mu zemljo.
Moje sorojence
so sčasoma poslali k sorodnikom.
To je moji mami strlo srce.
Njena ljubezen do očeta se je skalila.
Oče je nekega jutra šel na polja.
Polja, ki so bila nekoč njegova.
Ni se vrnil.
Pokopal sem ga tam...
kjer je nekoč rasel njegov krompir.
Po tem sem odšel od doma.
Tja poglejte!
Koliko jih je?
Pazi pri vratih.
Bežite!
- Bežite! - Si dobro?
- Ušla bosta! - Ne skrbi.
Imam enega.
On je!
Ga poznata?
Noeta je trpinčil v šoli.
Prosim. Če v templju izvedo, me bodo pretepli.
Evakuiranec si?
Zakaj nam kradeš jajca?
Ni dovolj hrane za vseh dvajset.
Nenehno smo lačni.
Kaj bi rad naredil z njim?
Jaz?
Ti se odloči. Lahko ga samo opozorim.
Lahko pa ga odpeljem v tempelj njim v milost ali nemilost.
Izpustite ga.
Toda tako nesramen je bil do tebe!
Pojdi, preden se Noe premisli.
Hej!
Razdelite si. Si razumel?
Kako si ga lahko kar izpustil?
- Lahko bi se mu maščeval. - Tvoj brat je prav ravnal.
Bolje, da sovražnik dolguje tebi, kot ti njemu.
Mislim, da Noe to že ve.
Res? To si moram zapomniti.
Gremo. Pozno je.
Je bilo vznemirljivo, tetka?
Še preveč.
Ne vem, ali bom sploh lahko zaspala.
Prosim?
Urejeno. Posest je v Abejevi lasti.
Ni več poti nazaj. Le glej, da bo uspelo.
Bo. Vem.
Prevedla Nena Lubej Artnak