(korejsky) Další? Kolik jich na nás proboha půjde?
Copak nevíte, jak je Amerika obrovská?
Musejí mít tisíce vojáků.
A ti všichni přijdou sem?
(japonsky) Kdo ví? Ale štěstí přeje připraveným.
Nemyslíte?
To ano. Máš pravdu.
Ale kde je tvůj bratr? Divím se, že tu nedělá přípravy s tebou.
Nejspíš se někde courá.
Jestli není s tím blbcem,
tak si čte jednu z těch nudných knih, co mu dal Ko Han-su.
Už s ním není žádná legrace!
Vidím, že tě něco žere.
Jaký má smysl žít tady, když tu není žádná zábava?
Ale musíš vědět jedno.
Tvůj bratr je teď hlavou rodiny.
To je těžké břemeno a zároveň výsada.
Jaképak břemeno?
Vždycky má ve všem přednost.
To ano,
ale když je starší,
je jen na něm, aby se postaral o rodinu.
Nesmí selhat. Ten nejstarší ne.
Teď možná nechápeš, co to znamená,
ale věř mi, že ty máš život lehčí.
Tohle dobře znám.
Dobrá, tak zpátky do práce.
Mám ho!
Bodnul jsi pod lepším úhlem.
Výmluvy zbabělce.
V okolí jsou jistě další hadi.
Ukážu ti, kdo je opravdový zbabělec.
Víš, jestli bude válka takhle pokračovat,
mohli bychom tu žít napořád.
Já bych se nezlobil.
Copak se nechceš vrátit domů?
To asi jo.
Ale nechci se vrátit do školy.
Vždyť jsi byl tak populární.
Spíš než o školu jde o mého otce.
On v životě nesložil žádnou zkoušku,
ale když já nemám nejlepší známky, jde mi po krku.
A když jsi letos byl nejlepší ze třídy ty, měl jsem s ním neustále peklo.
Měl jsi vidět, jak se tvářil, když mu můj bratr řekl, že jsi Korejec.
Ten večer na mě použil obě pěsti.
Hele!
Představ si, kdyby nás teď viděl pan učitel Ogawa.
Promnul by si oči, jestli vidí dobře.
Co se stalo?
Tak jsme teď kamarádi?
Poslouchej.
Vím, že jsem se k tobě choval hrozně.
No a tak
se ti omlouvám.
Můžeme teď být kamarádi?
Na.
Nech je být. Chystají se svléct z kůže.
A co se z nich stane?
Kdo ví?
Brzy se odhalí.
Jsou děsiví.
Děkuju. Ale...
Nějaký problém?
Po tom vám nic není. Co se staráte?
Pan Kim mě kárá právem.
Měla bych se vrátit k práci.
Na náklaďáku je hnojivo.
Vyložte ho, než se vrátím.
Son-džo, co je?
Matko.
NA MOTIVY KNIHY AUTORKY I MIN DŽIN
PAČINKO
...studenti házením kamení načas útok armády odrazili.
Ale po jedné hodině ráno, když rozčilení davu dosáhlo...
Nejsem teď u telefonu. Zanechte prosím vzkaz.
Solomone, jsi tam?
Už dlouho jsem neslyšela tvůj hlas.
Až budeš mít čas, zavolej mi.
Jo, tady tvá babička.
Babičko, byla ta loď hodně velká?
Zase tak moc ne.
Tak měla aspoň plachtu?
Ne. Ani plachtu neměla.
Ta loď byla vlastně docela malá.
Zvlášť když vezmeš v úvahu, kolik nás na ní bylo.
Byli jsme na sebe namačkaní jak sardinky
a zmítaly námi mohutné vlny.
Ta cesta sem...
byla obtížná.
Já bych se moc chtěl plavit na lodi.
Proč?
Kam by ses vydal?
Do Afriky.
Do Afriky?
Je to daleko?
Moc daleko.
V jedné manze jsem viděl obrázek lva.
Vypadá hrozně zuřivě.
Moc ho chci vidět na vlastní oči.
Lva?
Lva.
Lev.
Noo.
Mozasu.
Nesmíte zapomínat, že jste Korejci.
Korejci až do morku kostí, to jste.
Kdybychom nebyli Korejci, kým bychom měli být?
Máš pravdu. Naprostou pravdu.
Mozasu, sedni si. Půjdeme jíst.
Noo, pronesl bys dnes modlitbu?
Otče na nebesích, děkujeme ti za pokrm, který jsi nám poskytl.
A děkujeme ti, že jsi nám ve zdraví přivedl babičku z Pusanu.
Modlíme se ve jménu Páně.
- Amen. - Amen.
To je moc. Dej chlapcům.
Jez.
Babičko, na tvou počest
teta požádala předáka, zda můžeme zabít jednu z jeho slepic.
A on souhlasil.
Viděl jsem, jak jí máma zakroutila krkem.
Šlo jí to náramně.
Protože to dělá od mládí.
Jezte.
Pane Ko Han-su!
To všechno, co jste pro nás udělal... Jak se vám jen můžeme odvděčit?
To není třeba. Prosím, seďte.
Když mě nemohl najít v ubytovně,
vyslal své muže, aby mě hledali.
Nebylo to snadné.
Připojil byste se k nám?
Už jsem po večeři,
ale mohu si přisednout?
Prosím.
Dneska se navečeříme dosyta. Děkuju.
No? Vždy první!
Už jdu!
Vteřinku.
Babičko! Co tu děláš?
Dostal jsi můj vzkaz?
Kdy jsi tu naposledy uklízel?
Dneska.
Ale, babičko, co děláš v Tokiu?
Zdál se mi sen.
Sen? O mně?
Detaily si nepamatuju,
ale po probuzení...
Očekáváš někoho?
Měl jsem s někým jít na večeři.
Jde mě vyzvednout.
- Viděl jsi tohle? - Naomi...
Prý jsou pod tím pozemkem kosti.
Kdo je to?
Moje babička.
Měla nějaké naléhavé zařizování v Tokiu.
Paní Ičizakiová. Pracovali jsme spolu v Shiffley’s.
Ráda vás poznávám.
Omlouvám se za ten výlev.
Těší mě.
Vy máte rande?
Babičko, proč mě ztrapňuješ?
Promiň mi tu změnu plánu...
To nic. Vážila jste tak dlouhou cestu. Užijte si to tu.
Měli jste jít na večeři?
Jen na těstoviny tady v ulici.
Božínku. Podívej se na ni. Je tak hubená.
Zavolám ti.
- Pojďte dál! - To je dobrý.
Trmácela jste se až sem.
Ne, děkuji, to je v pořádku.
Měla byste vidět, kolik jsem přivezla kalbi-ččim.
A taky Solomonův oblíbený pančchan.
Pojďte.
Nazujte si pantofle!
Má tu špinavou podlahu.
Fakt nemusíš.
Moc ráda vaši nabídku přijmu.
Včera v noci 60 bombardérů B-29
bezhlavě shazovalo zápalné pumy na centrum města...
To byly s tvou babičkou hádky, když jsem chtěla jít do školy.
Tehdy byla jiná doba.
Mami, můžu tě učit, jestli chceš.
Číst?
Na to už je teď pozdě.
Teď musíš uspět ty.
Rozumíš?
Božínku.
Copak se dá v tomhle horku spát?
Půjdu na chvíli na vzduch.
Ano.
Kjong-hui?
Všechno v pořádku?
Proč jsi ještě venku?
Nemůžu spát.
Ale co tu děláš ty?
- Hledal jsem předáka. - Děje se něco?
Ne. Jen s ním potřebuju něco probrat.
No...
Chci ti ještě jednou poděkovat.
Nemáš zač.
To není pravda.
Vím, že tě to stálo dost.
Už půjdu.
Son-džo.
Už jsi někdy řídila auto?
Auto?
Chtěla bys?
Děláš si legraci?
Myslím to vážně.
Nastup si. Každý by měl aspoň jednou v životě řídit auto.
Tak pojď.
Jemně pouštěj brzdu.
Jeď.
Haló.
Víš, co je novýho?
Pardon.
Tohle musím vyřídit.
Držte ho takhle.
Jsou příliš tenké.
Poslední dobou moc nevařím.
Je to poznat.
Stačí se podívat na vaše ruce.
Tak co?
Jak jsi říkal. Colton Hotels. Couvají.
- Takže se stáhnou? - Vypadá to tak.
Takže teď je to na tobě, Tome.
Já vím. Ale než se do toho pustím, musím se zeptat.
Jseš si tím jistej?
Protože až Abe zjistí, žes to byl ty, no, řekněme, že ti nikdo nebude závidět.
To je dobrý. Nepotřebuju, aby mi lidi záviděli.
Požádej o splacení.
Jako malá jsem vždy pomáhala připravovat večeři.
Maminka každý večer připravila hostinu.
Pak jsme ještě spolu s bratrem čekali na tatínka.
Ale moc domů nechodil.
Po většinu života
příprava jídla představovala moji obživu.
Ale to je něco jiného.
Jídlo, které připravujete pro druhé,
a jídlo, které děláte pro svou rodinu,
chutnají rozdílně.
Jsem si jistá, že vaše matka vařila skvěle.
Měl to opravdu těžké.
V Shiffley’s
tolik lidí doufalo, že selže.
Nejspíš včetně mě.
Ale jak se zachoval při tom obchodu s pozemkem...
Ještě nikdy jsem neviděla nikoho,
kdo by zaujal tak pevný postoj.
To mě...
To mě ohromně povzbudilo.
Vše v pořádku?
Jistě.
Proč se takhle ptáš?
Mají být silnější. Takhle.
Nech ji být!
Ona ví, jak na to.
Nešlapej na plyn a spojku současně.
Vůbec ti to nejde.
No vidíš.
Už je to lepší.
Lidé spí.
Proč tu jsi tak pozdě?
Pojď za mnou. Musím ti něco ukázat.
Nemůžu. Za chvíli se vrátí máma.
Věř mi.
Když to neuvidíš, budeš toho litovat.
Rychle! Dělej, Noo.
Noo!
Počkej!
Počkej na mě!
Je to vynikající.
Odteď tě bude mít ráda.
No dovol? Jako bych ji snad ráda neměla.
Musíte pracovat mnoho hodin.
Baví vás ta práce?
Převážně jsem na ni hrdá.
Zvlášť v náročnější dny.
Je takových dnů hodně?
Popravdě je ani nespočítám.
Ale pozvolna se to lepší.
Vlastně právě pracuji na jednom obchodu.
Přesně na takový jsem čekala.
O co jde?
Tu společnost sleduju už delší dobu.
- Yotsuba Finance. - Ten poskytovatel půjček?
Přesvědčila jsem je, ať mi konečně umožní uvést je na burzu.
No to je úžasný.
- Už jste zveřejnili prospekt? - Až příští týden.
Jaké je cenové pásmo?
Mezi 30 a 50 miliardami jenů.
Dají na volný trh aspoň 25 % akcií?
Ne, zatím jen 10 %.
Snažím se zakladatele přesvědčit, aby ten podíl zvedli,
ale váhají.
- Jsou to pořádné peníze. - Já vím. Snad je přesvědčím.
Ale tohle je přísně důvěrné.
- Podle firemních předpisů. - Komu bych to asi povídala?
Vidím jen, že působíte hodně nadšeně.
Mám z toho dobrý pocit.
Tohle bude terno.
Popravdě řečeno,
to ty jsi mi ukázal cestu.
Jako odstrašující případ.
Stál sis za svým a ten obchod jsi dotáhl.
Ta halmoni prodala? Kdy?
Ten obchod jsme uzavřeli před pár dny.
Říkala, že neprodá nikdy.
Proč si to rozmyslela?
Ty jsi za ní šel znovu?
Rozhodla se sama.
Vydělala spoustu peněz.
Nelituje toho.
Babičko, takhle se na mě nedívej. Já ji nevyužil.
Věř mi.
Ta cuketa je dobrá.
Na to, žes ji dělala prvně, to jde.
Já jen pomáhala tvé babičce.
Měla bych se vrátit.
Son-dža se o mě bude bát.
Kdybychom byli v Koreji,
s někým jako ty bych nesměl ani promluvit.
Ale tady...
bydlíme v jedné stodole.
Vrátíme se vůbec někdy?
Vrátíme se, ať se stane cokoli.
Já tady neumřu.
To nechci ani já.
Kdybychom se měli vrátit...
možná by se tvůj žal zčásti zmírnil.
Můj žal?
Je ti vidět v očích.
Tíží mě to.
Protože s tím nemůžu nic udělat.
Už zase mluvím nepatřičně.
Že jsme si navzájem něco vyprávěli,
ještě neznamená, že jsme přátelé.
Pozor!
Dobrý?
Jo.
Musíme ho vytlačit.
Doběhnu pro pana Kima a Nou.
To je dobré. Zvládneme to spolu.
Na tři zatlač.
Raz, dva, tři!
Pospěš, zmeškáme to.
Taková spousta.
To je nádhera.
Já jednu chytil!
Naposled.
Pohnulo se.
To je ono.
To je ono!
Stačí.
A je to.
To nic.
Tohle nemůžeme.
Son-džo.
My dva jsme si souzeni bez ohledu na ostatní.
Já to vím.
Ty máš rodinu a mně právě zemřel manžel.
Je pryč. Nejsi mu nic dlužná.
Mýlíš se.
Jsem mu dlužná za všechno.
A jak dlouho to potrvá?
Pověz.
Jak dlouho ještě musíš uctívat jeho památku?
Taky si zasloužíš být šťastná.
Nemusíš se všeho vzdát.
Všechno to dělám pro vás. Pro tebe a pro Nou. To všechno!
Vím, že to tak v srdci cítíš.
V srdci... Už je pozdě.
Son-džo.
Nemůžeš spát horkem?
Je to on, že?
To on je jeho otec.
Co to je?
Son-džo,
ten chlapec se to nesmí nikdy dozvědět.
Já vím.
Ať mezi vámi dvěma probíhá cokoli,
- musíte být diskrétní... - Matko.
Nemusíš se bát.
Přišla jsem k rozumu.
Pojď se umýt.
Musíme z tebe dostat to bahno.
Co se děje, Pane Ko?
Vypadni.
Co to děláte?
Myslíš si, že mě můžeš okrádat a já na to nepřijdu?
Nevím, o čem to mluvíte...
Máš mě za hlupáka?
Skrč se.
Dost! Už dost!
Prosím.
Přestaňte. Prosím!
Už dost. Přestaňte!
Ale bylo to jen pár slepic.
Odpusťte!
Noo!
Noo.
Noo!
Solomone, poslouchej mě.
Už se tě nikdy nebudu ptát, co děláš
nebo co máš za lubem.
Nechci poslouchat tvé lži.
Místo toho
tě požádám o jediné.
Nezapomeň, kdo jsi.
Dokážeš to?
Rád bych.
Haló.
Tady Kató.
Kdo volá?
Pane Kató, tady Kim Son-dža.
Teď mi došlo, že už je tolik hodin.
Mám zavolat ráno?
V pořádku. Čekal jsem, až zavoláte.
Čekal?
Už jsem začínal ztrácet naději.
Jsem v Tokiu.
Na návštěvě u vnuka. Bála jsem se o něj.
Ale měl zrovna rande.
S přítelkyní?
V dnešní době nikdy nevíte.
Jaká je?
Je Japonka.
Rozumím.
Je to problém?
Je to tak, jak to je.
Jak jste říkal,
vy i já už jsme toho zažili hodně.
To je pravda. Už nejsme nejmladší.
Ale vím jistě, že za tu trošku času, co mi ještě zbývá,
si zvolím sám, co chci zažít.
Nemyslíte, že si tohle právo zasloužíme?
Noo, pomoz nosit rýži.
Ještě pár pytlů sem.
Mami!
- Co je to za zvuk? - Co se děje?
- Jděte ven. - Je to nálet?
Letí sem?
Co to je?
Sklad rýže.
Kjong-hui!
Kjong-hui, počkej!
Kjong-hui!
Stůj!
Tak tvrdě jsme dřeli.
Celé měsíce!
Jak mohlo všechno přijít vniveč?
Jak se to může stát?
Nevím.
Proč jsi tady?
Žádala jsem tě, ať mě sleduješ?
Ty víš proč.
Ty věříš v posmrtný život, ale já ne.
Proč mi to říkáš?
Protože nic víc nečekám.
Jen tenhle život.
A jestli dnes mají přijít Američané...
Jestli na nás mají shodit bomby...
sem...
můžu říct, že jsem prožil dobrý život?
Kvalitní život?
Můžeš to říct ty?
Překlad titulků: Jiří Sailer