(koreaiul) Még egy?
Mégis hányan üldöznek minket?
Nem tudja, milyen hatalmas Amerika?
Biztos több ezer katonájuk van.
És mind ide fognak jönni?
Ki tudja?
Jobb félni, mint megijedni.
Nem gondolja?
Igaz. Mondasz valamit.
De hol a bátyád?
Csodálkozom, hogy nem együtt csináljátok.
Biztos csavarog valamerre.
Ha nem azzal a tahóval van,
akkor Ko Hanszu egyik unalmas könyvét olvassa.
Tényleg kezd nagyon sótlan lenni!
Látom, vannak benned tüskék.
Mégis mi értelme, hogy itt lakunk,
ha soha nem szórakozik az ember, igaz?
De valamit tudnod kell.
Most a bátyád a családfő.
Ez ugyanannyi teherrel jár, mint amennyi előnye van.
Mi ebben a teher?
Mindig mindent ő kap először.
Ez így van,
de ha idősebb lesz,
a család minden terhe az ő vállán nyugszik majd.
Nem hibázhat, a legidősebb nem.
Talán most még nem érted, mit jelent ez,
de hidd el nekem, a te életed lesz könnyebb!
Én már csak tudom.
Na jó, folytassuk!
Elkaptam!
Te jobb szögben voltál hozzá.
A gyávák kifogása.
Sok kígyó van errefelé.
Majd megmutatom neked, ki a gyáva!
Tudod, ha így folytatódik a háború,
akkor lehet, hogy örökre itt ragadunk vidéken.
Én nem bánnám.
Te nem akarsz hazamenni?
De, gondolom.
De az iskolába nem akarok visszamenni.
De téged úgy szeretett mindenki!
Nincs az az iskola, ami megfelelne apámnak.
Életében egy vizsgát sem tett le,
de ha nem a legjobb jegyeket viszem, akkor letépi a fejem.
És így, hogy idén te voltál az osztályelső,
folyton nyakig ültem a pácban.
Látnod kellett volna az arcát, amikor az öcsém elmondta neki, hogy koreai vagy.
Két ököllel vert aznap este.
Hé!
Képzeld csak, ha most látna minket Ogava-szenszej!
Dörgölné a szemét, azt hinné, hogy rosszul lát.
Mi baj?
Akkor már barátok vagyunk?
Figyelj!
Tudom, hogy borzalmasan viselkedtem veled.
És hát,
bocsánatot kérek.
Lehetnénk mostantól barátok?
Nesze!
Hagyd békén őket! Mindjárt kikelnek.
És mi lesz belőlük?
Ki tudja?
De hamarosan megmutatják magukat.
Nagyon furák.
Köszönöm! De...
Valami gond van?
Neked ahhoz semmi közöd! Mit ütöd bele az orrod?
Kim úr joggal korhol.
Folytatnom kéne a munkát.
A teherautón van a trágya.
Pakold le, mielőtt visszaérek!
Szundzsa, mi van?
Anyám!
MIN JIN LEE KÖNYVE ALAPJÁN
PACSINKÓ
...a diákok kővel dobáltak, ezzel rövid időre feltartva a hadsereget.
Azonban nem sokkal hajnali egy óra előtt, amikor az izgatott tömeg...
Jelenleg nem vagyok elérhető. Kérem, hagyjon üzenetet!
Szolomon, ott vagy?
Egy ideje nem hallottam a hangodat.
Hívj fel, amikor ráérsz.
Ó, a nagyanyád vagyok.
Nagymama, nagyon nagy volt a hajó?
Nem, nem volt túl nagy.
Akkor legalább vitorlája volt?
Nem.
Vitorlája sem volt.
Igazából elég kicsi hajó volt.
Különösen ahhoz képest, hogy hányan voltunk rajta.
Nagyon szorosan préselődtünk egymáshoz,
miközben az erős hullámok átcsaptak fölöttünk.
Nehéz volt...
az út idáig.
Én nagyon szeretnék azon a hajón utazni.
Miért?
Hova mennél?
Afrikába.
Afrikába?
Az messze van?
Nagyon messze.
Az egyik mangakönyvemben láttam egy képet egy oroszlánról.
Rettentő kegyetlennek néz ki.
Nagyon szeretnék látni egyet élőben is.
Oroszlánt?
Oroszlánt.
Noa!
Mozaszu!
Nem szabad elfelejtenetek, hogy koreaiak vagytok.
Ízig-vérig koreaiak, ezek vagytok.
Mi mások lennénk, mint koreaiak?
Igazad van. Nagyon is.
Mozaszu, ülj le! Együnk!
Noa, ma este elmondod te az áldást?
Drága Mennyei Atyánk,
köszönjük ezt az ételt, amit az asztalunkra tettél.
És köszönjük, hogy biztonságban elhoztad a nagymamánkat Puszanból.
Jézus Krisztus nevében:
- Ámen. - Ámen.
Ez túl sok. Adj belőle a fiúknak!
Egyél!
Nagymama, a tiszteletedre
megkérdezte a nénikém a munkavezetőt, hogy levághatjuk-e az egyik csirkéjét.
És ő megengedte.
Láttam, ahogy anya kitekerte a nyakát.
Nagyon ügyesen csinálta.
Anyád fiatalon kezdte.
Együnk!
Ko Hanszu úr!
Az a sok jó, amit értünk tett... Hogy tudjuk ezt valaha meghálálni?
Arra semmi szükség. Kérem, üljenek le!
Amikor nem talált a panzióban,
elküldte az emberét, hogy keressen meg.
Nem volt könnyű feladat.
Nem akar csatlakozni hozzánk?
Már vacsoráztam,
de szabad leülnöm?
Parancsoljon!
Milyen jókat eszünk ma este! Köszönöm!
Látja? Mindig ő az első!
Máris megyek!
Egy pillanat!
Nagymama! Mit csinálsz te itt?
Nem kaptad meg az üzenetemet?
Mikor takarítottál itt utoljára?
Épp ma.
De nagymama, mi szél hozott Tokióba?
Álmodtam valamit.
Álmodtál? Rólam?
A részletekre nem emlékszem,
de amikor felébredtem...
Vársz valakit?
Egy barátommal készültem vacsorázni.
Beugrik értem.
- Láttad ezt? - Naomi...
Azt írják, hogy csontok vannak a földben.
Ki az?
Itt a nagymamám.
Az utolsó percben derült ki, hogy dolga van Tokióban.
Icsizaki-szan.
Együtt dolgoztunk a Shiffley’snél.
Örülök, hogy megismerhetem!
Bocsánatot kérek a kirohanásomért!
Örülök, hogy megismerhetem!
Ez valami randevú?
Nagymama, miért hozol kínos helyzetbe?
Elnézést, hogy váratlanul változik a tervünk...
Ne aggódj!
Ilyen messzire eljött.
Remélem, kellemesen tölti itt az idejét.
Hova mentek vacsorázni?
Egy egyszerű helyre.
Csak egy kis tésztázó itt az utcában.
Szent ég!
Nézz csak rá! Túl vékonyka.
Majd felhívlak.
- Jöjjön be! - Nem, nem kell.
Ha már eljött idáig.
Ugyan, nekem nem gond.
Látnia kéne, mennyi főtt oldalast hoztam otthonról.
És Szolomon kedvenc pancshanjait.
Jöjjön!
Vegyen fel papucsot!
Koszos nála a padló.
Tényleg nem muszáj.
Örömmel elfogadom a szíves meghívást.
Tegnap éjjel 60 B-29-es
válogatás nélkül gyújtóbombákat szórt a városközpontra...
Nagyanyáddal elkeseredetten veszekedtünk azon,
hogy én iskolába akartam járni.
Akkoriban más idők jártak.
Anya, én taníthatlak, ha akarod.
Olvasni?
Ahhoz már túl késő.
Most már neked kell jól teljesítened.
Érted?
Szent ég!
Hogy lehet ilyen hőségben aludni?
Kimegyek levegőzni.
Jó.
Kiunghí?
Minden rendben?
Miért vagy kint ilyen későn?
Nem tudok aludni.
De miért vagy még itt?
- A munkavezetőt kerestem. - Valami baj van?
Nincs.
Csak el kell valamit intéznem.
Hát...
Még egyszer meg akarom köszönni.
Semmiség.
Ez nem igaz.
Tudom, hogy sokba volt ez neked.
Most megyek.
Szundzsa!
Vezettél valaha autót?
Autót?
Szeretnél?
Most ugratsz?
Komolyan kérdeztem.
Szállj be!
Legalább egyszer életében mindenkinek kell vezetnie.
Na, gyere!
Finoman engedd fel a féket!
Indulj!
Halló!
Akarsz jó hírt hallani?
Pillanat!
El kell intéznem ezt a telefont.
Próbáld így fogni!
Ezek túl vékonyak.
Nem főzök sokat mostanában.
Kitaláltam.
Nézd csak meg a kezed!
Na, mi az?
Úgy van, ahogy mondtad. A Colton Hotels. Elzárkóznak tőle.
- Akkor visszalépnek? - Nagyon úgy néz ki.
Ez azt jelenti, hogy nálad a labda, Tom.
Tudom.
De mielőtt lépek, meg kell kérdeznem.
Biztos vagy a dologban?
Mert ha Abe- szan rájön, hogy te voltál,
hát, mondjuk úgy, hogy senki nem fog irigyelni.
Nem baj. Nekem nem kell, hogy irigyeljenek.
Hívd le a kölcsönt!
Kicsi koromban mindig segítettem vacsorát készíteni.
Anyám minden este valóságos lakomát terített az asztalra.
Aztán én és a bátyám
együtt vártunk anyánkkal apámra.
De nem igazán járt haza.
Életem nagy részében
a főzés adta a megélhetésemet.
De nagy a különbség.
A másoknak készített étel más,
mint az, amit a családunknak főzünk.
Érezni az ízén a különbséget.
Az édesanyja főztje egészen biztosan fenséges volt.
Nagyon küszködött.
A Shiffley’snél.
Nehéz volt neki, hogy olyan sokan remélték a bukását.
Talán én is köztük voltam.
De amit azzal a teleküzlettel csinált...
Még sosem láttam senkit,
aki ennyire kiállt volna az igazáért.
Én akkor...
Az erőt adott nekem.
Minden rendben?
Persze.
Miért kérdezel ilyesmit?
Ennek vastagabbnak kell lennie. Ilyennek.
Hagyd békén!
Tudja, mit csinál.
Mondtam, hogy ne lépj egyszerre a gázra és a kuplungra.
Ez borzasztó rosszul megy neked.
Ez az!
Most jól csinálod.
Mindenki alszik.
Mit keresel itt ilyen későn?
Gyere velem! Mutatni akarok valamit.
Nem lehet. Anyám mindjárt hazaér.
Bízz bennem!
Bánni fogod, ha kihagyod.
Siess! Gyere már, Noa!
Noa!
Várj!
Várj meg!
Nagyon finom.
Mostantól kedvelni fog.
Miről beszélsz? Mintha nem kedveltem volna eddig is...
Biztos késő estig szokott dolgozni.
Szereti a munkáját?
Leginkább büszke vagyok rá.
Különösen, ha nehéz nap van.
Sok ilyen nehéz nap van?
Őszintén, összeszámolni se lehet.
De lassan javul a helyzet.
Igazából van egy üzlet, amin dolgozom.
Ez az az üzlet, amire mindig vártam.
Mi az?
Egy ideje már, hogy követek egy bizonyos céget.
- A Yotsuba Finance-t. - Az a személyi kölcsönös?
Végre meggyőztem őket, hogy kivihessem a cégüket a tőzsdére.
Nahát, ez fantasztikus!
Kijött már a bevezetési prospektus?
Jövő héten fog.
Mi az értékelési tartomány?
Harminc és 50 millió jen között.
Mennyi a közkézhányad? Megcélozzák a 25%-ot?
Nem, jelenleg csak a tízet.
Próbálom meggyőzni az alapítókat, hogy megemeljék,
de nyugtalankodnak.
Az a komoly pénz.
Tudom. Remélem, meg tudom őket győzni.
De ez nagyon bizalmas infó.
A cégszabályzat miatt.
Kinek mondanám el?
Én csak annyit látok, hogy milyen izgatott.
Jó előérzetem van ezzel kapcsolatban.
Ez nagy dobás.
Az igazat megvallva,
te mutattál példát nekem.
Úgy érted, hogy elrettentő példát.
Kiálltál magadért, és tető alá hoztad az üzletet.
Eladta az a nagymama? Mikor?
Néhány napja zártuk le az eladást.
Nem azt mondta, hogy soha nem fogja eladni?
Miért gondolta meg magát?
Visszamentél hozzá?
Az ő döntése volt.
Sok pénzt keresett.
Nem bánta meg.
Nagymama, ne nézz így rám!
Nem használtam ki.
Hidd el!
Finom a cukkini.
Elsőre nem is rossz tőled.
Én csak segítettem a nagymamádnak.
Vissza kéne mennem.
Szundzsa aggódni fog értem.
Ha Koreában lennénk,
akkor még csak nem is beszélhetnék egy magához hasonlóval.
De itt...
ugyanabban a pajtában lakunk.
Visszatérünk valaha?
Vissza, történjék bármi.
Nem fogok itt meghalni.
Azt én sem akarom.
És talán, ha hazamennénk...
akkor a bánata egy része is elpárologna.
A bánatom?
Ott ül a bánat a szemében.
Gyötrelmes látnom.
Mert semmit nem tehetek ellene.
Már megint kiszaladt valami a számon.
Csak mert elmondtunk egymásnak néhány történetet,
ne képzeljük, hogy ez barátság!
Vigyázz!
Jól vagy?
Igen.
Ki kell tolnunk.
Elfuthatok Kim úrért és Noáért.
Nem kell. Ketten is ki tudjuk tolni.
Háromra toljuk!
Egy, kettő, három!
Siess, lemaradunk róla!
Rengeteg.
Elképesztő!
Elkaptam egyet!
Még egy utolsót!
Megmozdult.
Ez az!
Ez az! Ez az!
Elég lesz.
Kitoltuk.
Nem volt semmi.
Nem csinálhatjuk ezt!
Szundzsa!
Mi ketten... Ez helyes, mondjon bárki bármit.
Tudom.
Neked családod van, én pedig most vesztettem el a férjem.
Ő elment. Nem tartozol neki semmivel.
Tévedsz.
Mindennel neki tartozom.
És meddig?
Áruld el!
Meddig akarod még azt a sírt szolgálni?
Te is megérdemled a boldogságot.
Nem kell mindent feladnod.
Mindent csak érted teszek.
Érted és Noáért. Mindent!
Tudom, hogy a szívedben te is érzed.
A szívem... Túl késő.
Szundzsa!
Tényleg a hőség tart ébren?
Ő az, ugye?
Ő az apa.
Mi volt ez?
Szundzsa, ugye tudod,
hogy annak a fiúnak soha nem szabad megtudnia?
Tudom.
Bármi is történik kettőtök között,
- azt titokban kell tartanod... - Anyám.
Nem kell aggódnod.
Emlékeztettem magam.
Mosakodj meg!
Le kell mosnunk ezt a sarat rólad.
Mi a gond, Ko- szan?
Kifelé!
Mit csinál?
Mit hittél, hogy meglophatsz, és nem fogok rájönni?
Nem tudom, miről beszél...
Ennyire ostobának nézel?
Bukj le!
Hagyja abba! Hagyja abba!
Kérem!
Hagyja abba! Kérem!
Hagyja abba! Elég!
Dehát csak pár csirke volt!
Bocsásson meg!
Noa!
Szolomon, ide hallgass!
Hogy mit csinálsz, hogy miben mesterkedsz,
én már nem fogom kérdezni többet.
Nem akarom, hogy hazugságokkal traktálj.
Ehelyett
csak ezt az egyet kérem tőled:
Ne felejtsd el, hogy ki vagy!
Képes vagy erre?
Szeretnék az lenni.
Halló!
Kato vagyok.
Ki van ott?
Kato-szan, Kim Szundzsa vagyok.
Csak most látom, milyen késő van.
Hívjam vissza holnap reggel?
Mondja most nyugodtan! Már vártam a hívását.
Várta?
Már kezdtem lemondani róla.
Tokióban vagyok.
Meglátogattam az unokámat.
Aggódtam érte.
De randevúja volt.
Van barátnője?
Ki tudja követni ezt manapság?
Milyen a lány?
Japán.
Értem.
Az talán baj?
Ez van, nem szólhatunk bele.
Ahogy maga mondta,
mi ketten annyi mindent láttunk már!
Ez igaz. Már egyikünk sem fiatal.
De azt tudom,
hogy mivel már nincs sok időm,
meg kell válogatnom, hogy mit látok meg.
Maga szerint nem érdemeltük ki ezt a jogot?
Noa, segíts bevinni a rizst!
Ide kell még pár zsák!
Anya!
- Mi ez a hang? - Mi történik?
- Menjünk ki! - Légiriadó?
Jönnek?
Mi ez?
Ez a rizstároló.
Kiunghí!
Kiunghí, várjon meg!
Kiunghí!
Álljon meg!
Olyan keményen dolgoztunk!
Sok hosszú hónapon át!
Hogy válhatott minden semmivé?
Hogy történhet ilyesmi?
Nem tudom.
Miért jött?
Kértem én, hogy jöjjön utánam?
Tudja, miért jöttem.
Maga hisz a túlvilági életben, de én nem.
Minek mond nekem ilyeneket?
Mert nekem csak ennyim van.
Ez az egy életem.
És ha ma bejönnek az amerikaiak...
Ha ránk szórják a bombáikat...
ide...
akkor elmondhatom-e, hogy jó életem volt?
Hogy jól éltem az életem?
Maga igen?
A feliratot fordította: Binder Natália