NAGASZAKI 1945.
AUGUSZTUS 1.
(koreaiul) Én mondom, a saját szememmel láttam.
- Nem hiszel nekem? - Miről beszélsz?
Törődj a magad dolgával!
Láttad? A puszta kezével.
Teun.
(japánul) Bandó, Joszebu.
Á, itt vagy!
AUGUSZTUS 3.
Olyanok azok a koreaiak, mint a csótányok.
Naponta sokszorozódnak.
Mikor állnak már le?
Bandó-szan!
Mondd meg neki, hogy legyenek a sorok felsöpörve!
Utána egy porszemet se akarok itt látni!
Mondd úgy, hogy fel is fogja!
Azt mondta, hogy söpörd fel a padlót!
Rendesen. Figyelni fog.
Megértette.
Eredj vissza a helyedre!
AUGUSZTUS 4.
- Sört vagy szakét? - Szakét kérek!
Uram! Ide! Ide!
Üljön ide hozzánk!
Egészségünkre!
Apám mindig azt mondta:
„Ha egy férfinak ital van a kezében,
az öröme bánattá, a bánata örömmé lesz.”
Ma este magával melyik van?
Fiatalember,
nem akarom megsérteni,
de szeretnék háborítatlanul inni.
Mint idősebbnek,
engedtessék ez meg nekem!
Elnézést, hogy megzavartam!
Miért nevet?
Apám egy másik mondása jutott eszembe.
Ha jobban belegondolok, tényleg mindenre volt neki egy.
És hol van az apja?
Meghalt.
Kolerában.
Engem valahogy nem vitt el, de apámat igen.
Mikor küldték át ide?
Már lassan egy éve.
Először egy bányában kezdtem, de történt egy baleset.
Nem fog örökké tartani
ez a háború.
Ez igaz, de marad valami, amihez visszamehetünk?
Miről beszél?
Hazamegyünk, bármi áron.
Az a hazánk.
Nem néztem ki magából, hogy hazafi.
Nem erről van szó.
Pusztán...
tudom, hova tartozom.
Nem kell ezt túlbonyolítani.
Akkor megyek. Látom, felszabadult egy másik hely.
AUGUSZTUS 7.
Nagy hírt hoztam.
Büszkén jelentem be, hogy gyárunkat egy igen fontos személy keresi majd fel.
Két nap múlva
császárunk egyik kiváló tanácsadója
megtisztel minket jelenlétével,
ezzel is elismerve a háborús erőfeszítéseinket.
Így aztán
meg kell mutatnunk a nagyméltóságú vendégünknek, hogy mire képes ez a gyár.
Banzai!
AUGUSZTUS 8.
Augusztus 6-án, kevéssel reggel 8 óra előtt,
- újabb bomba csapódott be Hirosimában... - Teun!
Tudom, mit tervez azzal a vésővel.
Kész öngyilkosság.
Ne izgassa magát rajta!
Nem akarom, higgye el!
Csakhogy...
Ha magára nézek,
arról eszembe jut valaki.
Az öcsém.
Iszak.
Én hoztam ebbe a pokolba,
csakis azért, mert magányos voltam.
És most...
már nincs köztünk.
Már meséltem apámról.
Az a betegség
megtámadta az egész falunkat.
Nyolcvankilencünkből
egyedül csak én éltem túl.
Miért?
Miért élek én, mikor mindenki más meghalt?
Aztán tegnap, ahogy hallgattam a munkavezetőt...
Akkor végre rájöttem, miért.
Ezért.
Nem.
Ez bűn.
Bűn?
„Kelyhem csordultig töltötted.
Mert jóságod és irgalmasságod kísér engem
életem minden napján.”
Őszintén.
Ezt kívánom magának.
AUGUSZTUS 9.
Nemzetünk köszönetét fejezi ki.
Köszönöm!
Szép munka!
Gyorsan, vissza!
- Én csak megpróbáltam... - Azt mondtam, vissza, de rögtön!
Neki semmi köze hozzá! Engedjék el!
- Teun! - Uram!
Elrendeltük kormányunknak, hogy közöljék
az Egyesült Államok, Nagy-Britannia, Kína és a Szovjetunió kormányával,
hogy birodalmunk elfogadja a közös nyilatkozatukban foglaltakat.
Folytassuk a harcot,
ami nemcsak Japán végső összeomlásához és megsemmisüléséhez vezetne,
hanem az emberi civilizáció pusztulásához is...
Ébren vagy?
Sógorom,
hallasz?
Nyugodjon meg!
A családja hamarosan visszajön.
Ki maga?
Ko Hanszu vagyok.
Maga...
az a családi barát.
Teun hogy van?
Nem tudom, ki az,
de ha ott volt magával a gyárban, akkor nem túl jók az esélyei.
Maga a szerencse kegyeltje.
A teherautó megvédte.
Akkor itt maradhatok?
A háborúnak vége.
Melyik oldal...
Melyik oldal győzött?
Mit gondol?
Akkor az országunk újra a miénk.
Ha arra gondol, hogy visszamegy Koreába, azt felejtse el!
Teljes káosz lesz ott a következő években.
Csak egy ostoba térne oda vissza.
A farmon marad, míg Oszaka biztonságos nem lesz.
Ez a farm az enyém.
Kicsoda...
Kicsoda maga valójában?
Ahogy mondta,
- a család barátja... - Te vagy az apa.
Igaz?
Hogy merészelsz egyáltalán itt lenni?
Nincs jogod a fiú közelében lenni!
Nagyon is van, mivel a fiam.
Az öcsém nevelte fel.
Az öcséd koldusbotra juttatta.
Fogd be!
Ha még egyszer rosszat szólsz rá, akkor megöllek.
Még ha közben leszakad rólam a maradék bőr is,
meg foglak ölni.
Szerinted nem tudom, miféle ember vagy?
Hogy honnan futja azokra a ruhákra, hogy milyen munkát végzel...
Szerinted...
Hagynám, hogy egy olyan alak, mint te, beszennyezze a családomat?
Te vagy ennek a családnak a feje,
ezt nem vitatom.
De egyet tudnod kell.
Én mentettelek meg,
ahogy a többieket is.
Nem valamiféle jóindulatból,
kizárólag Szundzsa és Noa miatt.
Ők az enyémek.
Minél hamarabb felfogod ezt,
annál könnyebb lesz neked.
Ko Hanszu úr!
Máris elmegy?
Hagytam még egy csomagot az asztalon.
Tudnia kell, hogy ez az utolsó. Túl kockázatos továbbra is adni neki.
Értem.
Segítek neki túljutni ezen.
Akarjátok látni a darázsfészket, amit most találtunk?
Óriásiak ezek a darazsak!
Ugye, Noa?
Bátyám! Hova mész?
Nem tudom, mi ütött Noába.
Mostanában nem önmaga.
Nem tudom, nem attól a gondolattól van-e, hogy elmegyünk, vissza.
Hagyd abba!
Miért remeg ennyire a kezed?
Legközelebb figyelek rá, hogy ne remegjen.
Szundzsa!
Jól vagy?
Jól vagyok.
Akkor azt hiszem, ideje elbúcsúzni.
Majd Oszakában találkozunk.
Jó lehet visszamenni!
Még az apám is elkezdett hiányozni, bár úgyis megint torkig leszek vele.
Noa!
Mennem kéne.
Menjünk, Noa!
Indulnunk kell.
Bátyám!
Ezt majdnem itt felejtettük!
Anya...
Semmi baj.
Ez a ház az?
Itt kell lenniük.
Óvatosan!
Ne menjetek túl messze!
Hé, lassíts!
Hogy vagytok, kölykök?
Biztos marslakónak látnak minket.
Tudod, mit? Fogadok, hogy ez neked sokkal jobban áll majd.
Elkapod?
Mozaszu, menjünk!
Ez meg micsoda?
Nem. A tiéd.
Ejha! Látod?
Aztán vigyázz rá, hallod?
Épségben vannak.
PACSINKÓ
OSZAKA
Noa! Mozaszu!
Gyertek enni!
Ideje felkelni.
Mozaszu!
Mit csinálsz?
Reggel van.
Ezt vidd fel az emeletre!
Már biztos éhes.
Nézzenek oda!
Mindig a régi nóta.
Miért vagy mindig a legutolsó?
Nagymama,
mi van ott, minek rohanjak?
Bácsikám!
Hoztam a reggelidet.
Kérlek!
Nem kéne ilyen nehezeket emelgetned.
Jó reggelt!
Meg kell mondanod Ko Hanszu úrnak, hogy túl keményen dolgoztat.
Az üzlete szárnyal.
Ez már csak így megy.
Biztos farkaséhes vagy.
Ne fáradj, kérlek!
Csak lefekszem egy kicsit aludni.
Azt mondja, nem éhes.
ITT HAMAROSAN GOLFPÁLYA NYÍLIK
Hol van Tom?
Máris jön.
Aggódom.
Abe-szanról van szó.
Túl sok adósság van rajta.
Különösen felénk.
Megértem Andrew-szan aggodalmait.
De racionálisabban is megközelíthetnénk.
Ez az egész pletykák alapján indult.
Ha most elhatárolódunk Abe-szantól,
az aggasztani fogja vagy megriasztja a többi ügyfelünket.
Egyúttal fölösleges arra emlékeztetnem magunkat,
hogy itt a Shiffley’snél közel kétmilliárd jent kerestünk
az Abe-szannal közös tízéves kapcsolatunk alatt.
Nem kéne időt adni egy ilyen ügyfélnek, hogy túllendüljön a pénzügyi nehézségein?
Ezúttal ez más.
Nem lesz szálloda, a Colton nélkül nem.
Aztán keresünk egy másik partnert.
A Hyatt már megcélozta Tokiót...
A Hyattet se fogja ez érdekelni. A telek értéke felére csökkent.
Majd megint felmegy.
Ez a szakmai véleményed?
A megérzésed?
Mi lesz, ha megtalálják a csontokat?
A lelkész tart egy gyászszertartást,
és tudatja a világgal, hogy a helyes lépés...
Szerinted ilyen könnyű eltörölni a múltat?
Komolyan?
Elég!
Tehát gondolkodtam.
Igaz, hogy a telek nem makulátlan, de azért így is ér valamit.
Jól tud-e lakni valaha ez a maga feneketlen bendője?
Golf.
Golf?
Egy elit, tagsági alapú klub.
400 milliárd bruttó. 300 milliárd profit.
Minimális ráfordítás.
Ez törvényes vállalkozás.
Túl szép, hogy igaz legyen.
Nekem ez nem tetszik.
Még ha a Shiffley’s vissza is hívja azt a kölcsönt,
gyorsan meg kell szabadulni attól a földtől.
Licitálnunk kéne rá.
Nem fogok beszállni a golfüzletbe.
Tudjuk, mit tartogat a jövő.
Csak annyit kell tennünk, hogy előkészítjük.
Beadjuk az engedélykérelmeket, és előre árulunk tagságot 250 millió per főért.
Hatalmas lesz a nyereség.
Szóval...
A Shiffley’s nem hívja vissza a kölcsönt.
Mi? Miért?
A régi kolléganőd miatt.
Meggyőzően érvelt Abe-szan nevében.
Csinálnod kell valamit, baszki!
Ja, épp most próbáltam, baszki, Szolomon!
Mit gondolsz, mit csináltam ott?
Mit számít? Megkaptuk a pénzünket.
A lényeg, hogy sarokba szorítsuk Abét.
Akkor meg kell győzniük a nőt.
A maga barátnője, nem?
Hű! Mi...
Ő meg miről beszél?
Maga nem tudta?
Kezd megjönni a kedvem az ötletéhez.
Legalábbis a profit szempontjából.
De a barátnője megváltoztatta a véleményét Abéról.
Mit gondol, össze tudja még hozni?
Igen. Megoldom.
Jó.
Jobb, ha maga oldja meg, mint én.
Nem gondolja?
BILIÁRDBOLT CSAK AMERIKAI KATONÁKNAK
Szundzsa, micsoda felfordulás van itt!
Én rendet hagytam tegnap, mielőtt elmentem.
Jó reggelt!
Goto-szan! Korán jött ma.
Az már igaz.
Amint felébredtem, fájni kezdett a fogam a tésztájára.
Egyébként, Bandó-szan,
igaz, amit beszélnek?
Azt tervezi, hogy éttermet nyit?
Igen. Azt hallom, hogy az amerikaiak nemsokára enyhítik a korlátozásokat.
Összespóroltunk pénzt az induláshoz.
De nehéz jó helyet találni.
Ha így áll a dolog, én tudom, hol lenne tökéletes.
Közelebb a vasútállomáshoz.
Nem lesz az túl drága?
A tulajdonosok lekötelezettjeim.
Szólok egy jó szót a maga érdekében.
Komolyan beszél?
Maga mindig finom falatokkal kényeztet.
Hadd tegyem meg magáért!
Goto-szan, ez nagyon kedves magától. Köszönöm!
És te, Noa!
Nemsokára itt a felvételi vizsga.
Jövő héten.
Még mindig sokat kell rá tanulnom, de nagyon igyekszem.
Jó lehet, Bandó-szan.
Az egész piac magát fogja irigyelni.
Egyetemista fia lesz!
De Goto-szan, előbb még be kell jutnom.
Miről beszélsz?
Persze hogy be fogsz jutni.
Nézd meg a nagyanyádat!
Ha nem,
akkor belehal a csalódásba.
Én ezt nem értem, de tudom, hogy baj.
Noa, el fogsz késni.
Siess!
Jöjjön el újra!
Az ott Noa?
- Jó napot! - Gyere csak ide!
Muszáj dolgozni mennem.
Ő tényleg a fiúgyerekek gyöngye, igaz?
Mindenki tudja, milyen keményen dolgozol.
Úgyhogy gyere majd ide ebédre!
Annyi tofut adok, amennyi csak beléd fér.
Az összes kedvenc feltéteddel.
Csak a hétvégén kapok fizetést.
Micsoda beszéd ez?
Táplálni kell azt az okos agyadat, hogy jól teljesítsen.
Gyere csak!
Majd mi gondoskodunk rólad.
Megpróbálok elszabadulni, ha lehet.
Köszönöm!
FIUNK SZÜLETETT
KÉNE 100 JEN POSTAFORDULTÁVAL.
ANYA BETEG. GYERE HAZA AZONNAL!
Mesélt neked rólunk a csaj?
- Nem. - Hé, én egy kicsit...
meg vagyok lepődve.
Mert az az igazság, hogy én eléggé...
bele voltam zúgva.
És...
Ő meg...
Szerintem őt inkább csak az vonzotta, hogy nem szabadna.
Hogy kik a szülei, meg az összes ilyen szarság.
Szóval...
hogy fogod rávenni, hogy leálljon?
Hogy mondod, hogy: „Tetszel”?
Tetszel.
Jól gondolom, hogy ő az intéző?
Úgy nézem, már nem kell aggódnia miatta.
Nagyon úgy néz ki.
Kapcsoljátok fel a lámpát!
Hogy van a fiú? Felkészült?
Azt nem tudom megmondani, mennyit tanult, de alig alszik.
Megkönnyíthette volna a saját dolgát.
Ő választotta ezt az utat.
Felelősnek érzi magát, mint legidősebb fiú.
Szerintem ez a dicséretére válik.
Mi van veled?
Tényleg a család részévé váltál, igaz?
Nem ezt akarta?
Meddig kell még ezt csinálnom?
Több, mint eleget tettem már.
Szeretnék ebből kilépni.
Azt hittem,
hogy mostanra levetkőzöd ezeket az érzéseket.
Ha bejut az egyetemre,
akkor elhagyhatod a házat. De addig maradsz.
Mi van,
- ha nem jut be... - Az ki van zárva.
Mert maga el fogja rendezni.
Bármit megtennék a fiamért,
de ezt nem.
Látnom kell, hogy mire képes.
Szóval, ha bejut...
akkor végeztél azzal a családdal.
Értettem.
Még valami!
Szundzsának ez az éttermes ötlete
mennyire komoly?
Minden pénzt erre tettek félre.
Noa oktatása persze előnyt élvez. De Szundzsa nagyon elszánt.
Talán hagyhatná, hogy megcsinálja.
Elmehetsz.
Ne felejts elmenni Isidához!
Tudasd, hogy nem vagyok elégedett...
Tudom, mi a dolgom.
Már nem kell magyaráznia.
Nézzenek oda!
Leragad a szemed.
Jól vagyok.
Képtelenség ennél többet a fejedbe tömni.
Menj aludni!
Nem lehet.
Tanulnom kell.
Noa!
Anyádként...
Sajnálom.
Mit sajnálsz?
Túl sok ez neked,
egész nap a távírdában dolgozni, aztán hazajönni, és egész éjjel tanulni.
Bárcsak megkönnyíthettem volna neked!
Anyám!
Ne aggódj értem!
Biztos nagyon fáradt vagyok.
Az a pénz...
Tudom, hogy elfogadhattuk volna
Ko Hanszu úrtól.
De, anyám,
én nem azt az utat akartam.
Megérted, ugye?
Meg.
Menj, pihenj le!
Értem nem kell aggódnod.
Fiatal vagyok.
Meg se kottyan.
De ne maradj fent túl sokáig!
Nem fogok.
Hát itt vagy.
Szeretnék tofut venni, hogy hazavigyem.
Jó ma a forgalom?
Nem jobb, mint máskor.
De olyan lassan vánszorog az idő!
Vannak ilyen napok.
Nekem is.
Tényleg?
Te mindig olyan elfoglaltnak látszol,
különösen, hogy jön a vizsga.
Igen, a vizsga.
Lehetetlen megfeledkezni róla.
Nagyon izgalmas.
Az nagyon sok.
Igazán nem kell.
Dehogy sok!
És ha erőt ad neked...
Köszönöm!
Elfelejtettél valamit?
Mi lesz...
ha felsülök?
Mi lesz, ha nem megyek át a vizsgán?
Ha nem jutok be?
Csak hétből egy jelentkezőt vesznek fel.
Ilyen esélyek mellett nem indulok túl jól.
Te Pek Noa vagy.
Teljesen kizárt.
Én nem hiszem.
Nem fogsz felsülni.
Mi ez?
Az apósa fontos vendégeket fogad a szobájában.
Egy órája jöttek.
Csatlakozz hozzánk!
Ahogy mindannyian tudják,
ő itt a vejem.
Az a megtiszteltetés ért, hogy meglátogatott minket Kurogane-kun.
Azt hallom, feltörekvőben van az új pártban.
Neked is meg kell ismerned.
Túl korai lenne politikai pártnak nevezni,
de ígéretesnek tűnik.
Csupán idő kérdése.
Ilyen emberekkel az élen, mint Kurogane-kun,
a Liberális Párt olyan erő lesz, amivel számolni kell.
Éppen ilyen politikai pártra van most Japánnak szüksége.
Mi a pártja célja?
Visszaállítani nemzetünk büszkeségét és dicsőségét.
Ezenkívül mi?
Az amerikaiak hamarosan elmennek.
Az átállási tervnek kéne elsődlegesnek lennie.
Ha már szóba kerültek az amerikaiak,
azt hallom, maga jó barátságban van velük.
Pénzt kerestünk együtt.
Ennyi az egész.
Igaz.
Amerikai whiskey,
amerikai gyújtógyertyák.
Azt hallom, még amerikai fogkefét is árusít.
Láthatóan viszik, mint a cukrot.
Elismerem,
az amerikaiaknak megvan a maguk haszna.
Hasznosak a rejtőzködő kommunisták kifüstölésében.
Bár a legtöbbjük koreai.
Azok a koreaiak, akik nem hajlandóak elmenni, gondot okoznak a hazánknak.
Jó, hogy olyan sokuktól megszabadultunk a háború után.
Árulja el!
Miről szól ez a találkozó?
A szükséges erőforrásokról beszéltünk,
ami Kurogane-kun politikai pályájának előmozdításához kell,
hogy visszaterelhesse az országot a helyes irányba.
Meg akarom érni, hogy helyreáll nemzetünk régi dicsősége.
Ez az álmom az utolsó éveimre.
Megígérem maguknak.
Korlátlan támogatást adok.
Nem teszek fel kérdéseket.
Hazaértél.
Haza.
Nem tudtam, hogy itt leszel.
Meg akartalak lepni, de elaludtam.
Túl sokat dolgozol.
Tudom.
De megéri.
Gyere, az ágyban aludj!
Mi?
Ne haragudj, nem vagyok valami izgalmas!
Ez nem igaz.
Nekem ez a nap fénypontja.
Komolyan?
Igen.
Hagyd már abba az evést!
Noa, fel kell kelned!
El fogsz késni a vizsgáról.
Noa?
Minoru, majd várj meg minket kint!
Akkor elkezdhetjük a vizsgát.
Várják meg, míg a percmutató eléri a félórát,
aztán nyissák ki a vizsgafüzetet, és lássanak hozzá!
Kezdjék!
25-én reggel
az észak-koreai hadsereg átlépte a határt és ágyúzta Dél-Koreát
a 38. szélességi fok 11 helyszínéről.
Válaszul Li Szin-Man elnök úr elrendelte a védelmi erők megerősítését,
és a dél-koreai Nemzetvédelmi Minisztérium megtorlást jelentett be.
A tüzérségi harcok miatt vörös riasztást adtak ki.
Az ország ezzel megosztott lett, és egymás ellen fordultak,
észak és dél háborúban áll.
JÚNIUS 25.
A feliratot fordította: Binder Natália