НАҐАСАКІ 1945 РІК
1 СЕРПНЯ
(корейською) Кажу вам, я на власні очі бачив.
- Не вірите? - Про що ви?
Не твоє діло.
Бачив? Голими руками.
Техун.
(японською) Бандо, Йосебу.
Ось і ти.
3 СЕРПНЯ
Корейці нагадують тарганів.
Так і множаться.
Коли їх зупинять?
Бандо-сан!
Скажи йому підмести проходи.
Щоб ніде не було ні пилинки.
Поясни йому.
Він сказав підмести підлогу.
Добре підмети. Він стежитиме.
Він розуміє.
Вертайся на місце.
4 СЕРПНЯ
- Пиво чи саке? - Саке.
Пане, сюди!
Сідайте з нами.
Будьмо.
Будьмо!
Тато завжди казав:
«Коли в чоловіка в руках випивка,
то його втіха стає горем, а горе – втіхою».
Що ви обираєте сьогодні?
Юначе,
не хочу тебе образити,
але я просто хочу випити.
Я старший,
тому дозволь.
Вибачте, що потурбував.
Чому смієшся?
Згадав ще одну фразу, яку повторював батько.
Якщо задуматись, він завжди мав що сказати.
І де твій батько тепер?
Умер.
Від холери.
Мене вона обійшла, а батька ні.
Коли тебе відправили сюди?
Десь рік тому.
Спершу послали на шахти, але там стався нещасний випадок.
Вона не триватиме вічно.
Ця війна.
Так, але чи буде нам куди вертатися?
Про що ти?
Ми робимо все можливе.
Це наша країна.
Не думав, що ви патріот.
Не зовсім.
Просто...
я знаю своє місце.
Не треба ще більше ускладнювати.
Я вже піду. Бачу вільний стілець.
7 СЕРПНЯ
У мене чудова новина.
Для мене честь оголосити, що на наш завод приїде важливий гість.
Через два дні
один з почесних радників імператора
вшанує нас візитом
на знак вдячності за сумлінну працю на воєнні потреби.
Тому
ми мусимо показати почесному гостю, на що здатен наш завод.
Банзай!
8 СЕРПНЯ
Вранці 6 серпня, близько 8:00,
- на Хіросіму скинули бомбу... - Техун.
Я знаю, нащо тобі долото.
Це самогубство.
Не переймайтеся.
Повір, я не хочу.
Але...
Коли дивлюся на тебе,
ти мені декого нагадуєш.
Мого брата.
Ісака.
Я привіз його в це пекло,
бо мені було дуже самотньо.
А тепер...
його не стало.
Я розповів вам про батька.
Та хвороба
вдарила по цілому селу.
З 89 селян
вижив я один.
Чому?
Чому я вижив, коли всі померли?
Та коли я вчора почув промову бригадира...
Нарешті я зрозумів чому.
Для цього.
Ні.
Це гріх.
Гріх?
Нехай через край повниться ваша чаша.
А любов, про яку ви говорите...
нехай живить вас аж до старості.
Справді.
Моє щире побажання.
9 СЕРПНЯ
Наша країна дякує вам.
Дякую.
Молодці.
Назад!
- Я просто пробував... - Я сказав, назад!
Він непричетний! Відпустіть!
- Техун! - Пане!
Ми доручили нашому уряду повідомити керівництву
США, Великої Британії, Китаю й СРСР,
що наша імперія приймає умови їхньої спільної декларації.
Якщо ми продовжимо боротьбу,
то вона завершиться не лише повним падінням і ліквідацією Японії,
але й знищенням усієї людської цивілізації...
Не спиш?
Дівере,
чуєш мене?
Спокійно.
Ваші рідні скоро повернуться.
Хто ви?
Я Ко Хансу.
Ви...
той друг сім'ї.
Що з Техуном?
Не знаю, хто це,
але якщо він був з вами на заводі, то шансів у нього мало.
Вам пощастило.
Фургон послужив щитом.
То я можу лишитися тут?
Війна закінчилась.
І хто ж...
Хто переміг?
Як гадаєте?
То країна знову наша.
Якщо думаєте вернутися в Корею – забудьте.
Там ще багато років буде хаос.
Лише дурень у таке вернеться.
Ви лишитеся на фермі, поки в Осаці небезпечно.
Це моя ферма.
Хто...
Хто ви насправді?
Як ви й казали,
- я друг сім'ї... - Ти батько.
Правда ж?
Як ти смів сюди заявитися?
Ти не маєш на нього права!
Я маю право, бо він мій син.
Його виховав мій брат.
Ваш брат лишив його злидарем.
Закрий рот!
Якщо образиш його ще раз, я тебе вб'ю.
Навіть якщо втрачу залишки своєї шкіри,
я тебе вб'ю.
Думаєш, я не знаю, що ти за людина?
Яку роботу ти виконуєш, щоб заробити на таке вбрання...
Думаєш...
я дозволю такому, як ти, безчестити мою сім'ю?
Ти голова цієї родини,
і я не сперечаюсь.
Але пам'ятай.
Я тебе врятував,
як і всіх інших.
Не з доброї волі,
а заради Сунджі й Ноя.
Вони мої.
Що скоріше ти це збагнеш,
то легше тобі буде.
Пане Ко Хансу.
Ви вже нас покидаєте?
Я лишив на столі ще одну упаковку.
Це вже точно остання. Давати йому таке ризиковано.
Розумію.
Я про нього подбаю.
Хочеш побачити, яке ми знайшли осине гніздо?
З отакенними осами!
Ною, скажи!
Брате! Ти куди?
Не знаю, що вселилося в Ноя.
Він сам не свій.
Може, через те, що нам скоро їхати звідси, вертатися.
Годі!
Чому у вас трясуться руки?
Спробую більше не трястися.
Сунджа!
Ти в порядку?
Усе гаразд.
Що ж, пора прощатися.
До зустрічі в Осаці.
Добре, мабуть, вернутись.
Я аж трохи скучив за татом, хоч він скоро знов мені набридне.
Ною!
Я вже піду.
Ною, ходімо.
Ми вже їдемо.
Брате!
Ми ледь не забули!
Мамо...
Спокійно.
Це тут?
Вони мали бути тут.
Обережно.
Далеко не йдіть.
Повільніше.
Як ви, діти?
Мабуть, ми для них інопланетяни.
Знаєш що? Тобі вони личитимуть краще.
Упіймаєш?
Мозасу, ходімо.
Що це?
Ні. Вони твої.
Ви бачите?
Бережи їх, домовились?
Усе тут.
ПАТІНКО
ОСАКА 1950 РІК
Ною! Мозасу!
Їсти!
Прокидайся.
Мозасу!
Що ти робиш?
Уже ранок.
Віднеси нагору.
Він, мабуть, голодний.
Глянь на нього.
Завжди те саме.
Чому ти завжди на крок позаду?
Бабусю,
нащо так поспішати?
Дядьку.
Я приніс сніданок.
Стійте.
Вам не можна піднімати важкого.
Доброго ранку.
Скажіть панові Ко Хансу, що він дуже вас виснажує.
Його справа процвітає.
Як є.
Ти, мабуть, голодний.
Не переймайся.
Я піду посплю.
Він не голодний.
ПОЛЕ ДЛЯ ГОЛЬФУ НЕЗАБАРОМ ВІДКРИТТЯ
Де Том?
Скоро буде.
Я тривожуся.
Через Абе-сана.
У нього чимало боргів.
Особливо багато він винен нам.
Я розумію занепокоєння Ендрю-сана.
Проте, можливо, нам варто підійти до цього раціональніше.
Усе почалося з чуток.
Якщо ми дистанціюємося від Абе-сана,
це викличе занепокоєння в інших наших клієнтів.
А ще, даруйте, що нагадую,
ми в «Шиффлі» заробили близько двох мільярдів єн
за десять років співпраці з Абе-саном.
Хіба ми не повинні дати клієнтові змогу подолати фінансові труднощі?
Це не та ситуація.
Без «Колтон» готелю не буде.
То знайдемо іншого партнера.
«Гаятт» давно хоче в Токіо...
«Гаятт» на таке не піде. Вартість землі впала вдвоє.
Вона знову зросте.
Це твоя професійна думка?
Чи чуйка?
Що як ті кістки таки знайдуть?
Священник проведе панахиду...
і повідомить про наступні кроки...
Ти справді вважаєш, що так легко стерти минуле?
Серйозно?
Годі.
Я тут подумав.
Землю справді заплямовано, але чогось вона таки варта.
Чи можна стишити твій невгамовний апетит?
Гольф.
Гольф?
Елітний приватний клуб.
400 мільярдів брутто. 300 мільярдів чистими.
Мінімальні витрати.
Законний бізнес.
Надто оптимістично.
Мені не подобається.
«Шиффлі» вимагатиме виплати,
але їм доведеться швидко продати ту землю.
А ми її купимо.
Я не візьмуся за гольф.
Ми знаємо, як усе буде.
Потрібно лише почати.
Отримати дозволи, попередньо продавати членство по 250 мільйонів.
Прибутки будуть величезні.
То...
«Шиффлі» не вимагатиме виплат.
Що? Чому?
Через твою колишню колегу.
Вона дуже переконливо виступила на захист Абе-сана.
Ти мусиш щось зробити.
Я пробував, Соломоне.
Що я, на твою думку, робив?
Яке це має значення? Ми отримали гроші.
Ми повинні натиснути на Абе.
То переконай її.
Вона ж твоя дівчина.
Ого. Що...
Про що це він?
Ти не знав?
Твоя ідея починає мені імпонувати.
Принаймні її прибутковість.
Але мусиш переконати свою подружку змінити думку про Абе.
Ти це подужаєш?
Так. Я це владнаю.
Добре.
Краще ти, ніж я.
Правда ж?
МАГАЗИН БІЛЬЯРДУ
Сунджа, який безлад.
Тільки вчора ввечері все поскладала.
Доброго ранку.
Ґото-сан! Ви сьогодні рано.
Так.
Прокинувся з думкою по вашу локшину.
До речі, Бандо-сан,
чутки не брешуть?
Ви плануєте відкрити ресторан?
Так. Чула, що скоро американці послаблять обмеження.
Ми заощадили грошей для відкриття.
Та приміщення знайти важко.
Я знаю чудове місце.
Неподалік вокзалу.
А це не буде дорого?
Власник винен мені послугу.
Я замовлю за вас слівце.
Справді?
Ви завжди так добре дбали про мій шлунок.
Хочу вам віддячити.
Ґото-сан, ви такий добрий. Дякую.
А ти, Ною.
Скоро вступний іспит.
Через тиждень.
Мені ще багато треба вивчити, але я дуже стараюсь.
Буде чудово, Бандо-сан.
Вам заздритиме весь ринок.
Син у коледжі!
Ґото-сан, спершу треба вступити.
Що ти таке говориш?
Тебе обов'язково візьмуть.
Глянь на бабусю.
Якщо не вступиш,
вона вмре з сорому.
Я не розумію, але знаю, що це біда.
Ною, ти спізнишся.
Біжи.
Приходьте ще.
Це ти, Ною?
- Добрий день! - Сюди.
Я вже йду на роботу.
Мамина радість, скажи?
Усі знають, як важко ти працюєш.
Заходь на обід.
Почастую тебе яким захочеш тофу.
З усіма твоїми улюбленими поливками.
Мені заплатять аж наприкінці тижня.
Що це за розмови?
Твій мудрий мозок треба підгодовувати.
Приходь.
Ми про тебе подбаємо.
Постараюся заскочити.
Дякую.
НАРОДИВСЯ СИН.
ПОТРІБНО 100 ЄН. НАДІШЛІТЬ.
МАТИ ХВОРА. ІДИ ДОДОМУ.
Вона розказувала про нас?
- Ні. - Бо мене це трохи...
здивувало.
Правду кажучи, я...
по вуха в неї закоханий.
І...
як на мене, вона була...
вона більше схилялася до поступок.
Через те, хто її батьки, і тому подібне.
Тож...
як ти переконаєш її відступити?
Як сказати: «Ти мені подобаєшся?»
Ти мені подобаєшся.
Як я розумію, це інтендант?
Ним можеш більше не перейматись.
Бачу.
Ввімкніть світло.
Як він справляється? Буде готовий?
Не знаю, скільки він вивчив, але спить дуже мало.
Він міг обрати простіший шлях.
Але обрав цей.
На ньому обов'язки старшого сина.
Це варте поваги.
Що з тобою?
Ти справді до них прив'язався.
Хіба ти не цього хотів?
Довго це ще триватиме?
Я вже багато зробив.
І хотів би з'їхати.
А я думав,
що твої почуття вже згасли.
Коли він призвичаїться до університету,
ти зможеш покинути їхній дім. А поки що будь там.
Що як
- він не вступить... - Це неможливо.
Бо ти про це подбаєш.
Я на все готовий заради сина,
але не на це.
Я хочу побачити, на що він здатний.
Тому коли він вступить...
ти покинеш цю родину.
Зрозумів.
Ще одне.
Плани Сунджі на ресторан...
наскільки вони серйозні?
Вони старанно заощаджують.
Звісно, навчання Ноя в пріоритеті. Але вона про це мріє.
Ти міг би їй це дозволити.
Ти вільний.
Не забудь зайти до Ішіди.
Дай йому знати, що мене засмутило...
Я знаю, що треба робити.
Можеш більше не пояснювати.
Глянь на себе.
У тебе очі злипаються.
Я в порядку.
Стільки в одну голову не втиснеш.
Лягай спати.
Не можу.
Мушу вчитися.
Ною.
Як твоя мати кажу...
Вибач.
За що ти вибачаєшся?
Для тебе це занадто –
цілий день працювати на телеграфі, а тоді приходити додому й учитися ночами.
Якби ж я могла полегшити твою ношу.
Мамо.
За мене не тривожся.
Я, мабуть, дуже втомилась.
Ті гроші...
я знаю, що ми могли їх узяти
в пана Ко Хансу.
Але, мамо,
я не хотів іти таким шляхом.
Ти ж розумієш.
Розумію.
Відпочивай.
За мене не переживай.
Я молодий.
Нічого страшного.
Але допізна не засиджуйся.
Добре.
Ти прийшов.
Хочу купити тофу додому.
Як сьогодні продається?
Не більше, ніж завжди.
Але час повільно тягнеться.
Бувають такі дні.
У мене теж.
Справді?
Ти завжди такий заклопотаний,
особливо перед іспитом.
Так, іспит.
Про нього неможливо забути.
Це так хвилює.
Достатньо.
Більше не треба.
Це небагато.
Якщо це дасть тобі сили...
Дякую.
Ти щось забув?
Що як...
я провалюся?
Не складу іспит?
Не вступлю?
Беруть лише одного з семи вступників.
Шанси не на мою користь.
Ти Баєк Ноа.
Це неможливо.
Я в це не вірю.
Ти не провалиш іспит.
Що це?
Ваш тесть приймає важливих гостей.
Приїхали годину тому.
Сідай.
Як ви всі знаєте,
це мій зять.
Сьогодні маю за честь приймати в гостях Куроґане-куна.
Кажуть, він молода зірка нової партії.
Раджу вам познайомитись.
Ще рано називати це політичною партією,
але справа перспективна.
Це лише питання часу.
Коли шлях прокладають такі, як Куроґане-кун,
всім доведеться рахуватися з Ліберальною партією.
Саме така партія зараз потрібна Японії.
Яка мета вашої партії?
Вернути гордість і славу країні.
Щось іще?
Американці скоро нас покинуть.
Варто пріоритизувати планування перехідного періоду.
До речі про американців...
чув, що це ваші давні друзі.
Ми з ними заробляли.
Ото й усе.
Авжеж.
Американське віскі,
американські свічки запалювання.
Чув, ви навіть американські зубні щітки продаєте.
Виходить, продаються добре.
Визнаю,
що американці бувають корисні.
Вони успішно викорінюють комуністів.
Хоча ті здебільшого корейці.
Корейці, які відмовляються вертатися, шкодять нашій країні.
Радію, що так багато з них вернулися після війни додому.
Розкажіть,
яка мета цієї зустрічі?
Ми обговорюємо, які ресурси потрібні,
щоб підтримати розвиток політичної кар'єри Куроґане-куна,
щоб він повернув країну в правильне русло.
Хочу на власні очі побачити, як наша країна вертає собі минулу славу.
Така моя мрія на останні роки життя.
Обіцяю вам.
Безмежну підтримку.
Без зайвих запитань.
Ти вдома.
Так.
Не знав, що ти тут.
Хотіла, щоб був сюрприз, але заснула.
Ти перепрацьовуєш.
Знаю.
Але це того варте.
Занесу тебе в ліжко.
Що?
Вибач, що я така нудна.
Це неправда.
Ти найкраще, що стається в мене за день.
Правда?
Так.
Досить уже їсти.
Ною, прокидайся.
Бо спізнимося на іспит.
Ною.
Мінору, зачекай нас надворі.
Ми готові почати іспит.
Зачекайте, коли хвилинна стрілка дійде до шостої,
а тоді відкрийте зошит із завданнями.
Починайте!
Вранці 25-го
війська Північної Кореї перейшли кордон і обстріляли Південну
з 11 точок уздовж 38-ї паралелі.
У відповідь президент Лі Синман підняв армію
і південнокорейське міністерство оборони оголосило про відплату.
Артилерійські дуелі тривають, тому оголошено найвищий рівень небезпеки.
Країна поділилася надвоє
у війні Півночі проти Півдня.
25 ЧЕРВНЯ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська