НАШИЯТ НОЙ ЩЕ УЧИ В УНИВЕРСИТЕТА "УАСЕДА"!
Все търчеше наоколо, като беше малък.
А милият ти баща все те гонеше.
Един познат докер
продаде всичко и замина за Корея.
Сигурно сега се готви да влезе в битка с онези гадове.
Ако изобщо е стигнал.
Чувам, че пътуването до там става все по-опасно.
Усмихни се, имаш повод за радост.
Браво на теб.
Стига рева, дори майка му не плаче.
Събрал си целия квартал.
Май да.
Не го очаквах.
Ще свикнеш.
Тепърва се започва.
Вземи.
От този часовник тръгна всичко.
Отвори го.
Храната е готова!
Сега е твой.
Благодаря.
Сядайте!
Заповядайте.
Хайде.
Сунджа, стига стърча, ела да седнеш.
Подай нататък.
Дай на мен.
Спри се. Изчакай хората.
Днес съм с предимство.
Дробът е съвсем пресен, опитайте го.
Да поздравим нашия Ной!
Браво на моя внук!
Ще бъде студент!
ПО РОМАНА НА МИН ДЖИН ЛИ
Проверете пак.
Особено плановете за свръхразпределението.
Проверихме изчисленията няколко пъти.
Още веднъж.
Както и годишните доклади.
Много усилия положихме,
искам да избегна бъдещи корекции.
Донесете ми ги до края на деня.
Прощавайте,
налага се да ви прекъсна.
Директорът ви вика в конферентната зала.
Извинявам се.
- Викали сте ме. - Ичизаки-сан, седнете.
Трябва да обсъдим нещо спешно.
За публичното предлагане?
Том-сан, оставям обяснението на вас.
Твърди се,
че си нарушила протокола за сигурност.
По-специално,
че си издала поверителни сведения за публичното предлагане.
Знаеш ли за какво говоря?
Досещам се.
Значи не го отричаш?
Признавам, постъпих непрофесионално.
Трябваше да бъда по-предпазлива.
Но ви уверявам, че не съм споделяла нищо поверително,
което да изложи ППП на риск.
Отделът за сигурност все още проучва въпроса.
За щастие, бяхме уведомени достатъчно рано,
за да се спасим.
Нямаше да има последствия.
Да, защото Том успя да успокои клиента.
Говорил си с "Йоцуба"?
Държах да го научат директно от нас.
Така бе редно.
При все това,
петното за компанията остава.
Както вече казах,
не прецених добре.
Няма да се повтори.
Веднага ще се обадя на клиента,
че планът остава непроменен.
Явно не разбирате колко е сериозно.
Действията ви можеше да ни изложат на голям риск.
Още повече заради поста ви.
Вие сте сред малкото жени в ръководството
и трябва да давате пример.
Не омаловажавам проблема.
Но да твърдите, че понеже съм жена,
трябва да съм безгрешна,
е прекалено.
И нечестно. Не е ли така?
Особено когато други хора получават втори шанс.
Моля ви.
Дайте ми същата възможност.
Боя се, че е късно.
Ще приемем оставката ви.
Влиза в сила веднага.
Срамота.
За кого?
Готово. Получих позволение да изискам дълга.
Абе е вътре с 30 милиона долара.
Кога "Шифли" ще приема оферти за имота?
Зависи от съпротивата на Абе.
Но всичко е подготвено.
Остане ли уговорената сума,
търгът би трябвало да е само формалност.
- Чакаме информация. - Ще се обадя.
Планът ти сработи.
Признавам си,
не мислех, че си способен на това.
Явно съм грешал.
Кой е Исаму Йошии?
Просто късметлия,
който е улучил момента.
Загубата на тези пазари ще ни се отрази зле.
Ще понесем удар,
но за кратко.
Не го мисли.
Заеми се с новите линии на метрото.
Договорът гарантиран ли ни е?
Разбрали сме се.
Това е огромна крачка напред за нас.
Останалото зависи от теб.
Наясно си.
Само че...
има едно условие.
Курогане-кун...
Иска церемонията да е частна.
Да не се вдига много шум.
Как така "частна"?
Би предпочел
ти да не присъстваш.
Това е...
неприемливо.
Знаех, че ще го кажеш.
Но си се съгласил.
Да.
Защото няма друг начин.
Джакпот!
Това ли е?
Просто игра на късмет?
Не видя ли какво направих?
Прецених колко начесто да натискам
и точно с каква сила.
Наистина ли мислиш, че нещо зависи от теб?
Не е никаква победа.
А какво е това според теб?
Ще ги разменя за награди. Идваш ли?
Чакам те тук.
Наистина ли?
Вземи.
Почерпи и брат си.
Внимавай да не увредиш корените.
Виждаш ли?
Има живот в него.
Но ще оцелее ли при пресаждането?
Досега не съм успявала.
Само го следи внимателно.
Да не е на сянка и да не пресъхва.
На онова място...
В Кънектикът.
Има ли много дървета?
Пълно е!
Направо няма да повярваш.
И все високи.
Да можех да видя Америка...
Открай време ми е мечта.
Защо не отидеш тогава?
Като-сан,
все повтаряш колко малко време ти остава.
Вече се пътува лесно, не като преди.
Да, така е.
Но е също толкова скъпо, за жалост.
Поне за мен.
Животът поскъпна ужасно.
Чудя се как хората свързват двата края.
Но какво да се прави?
Пожелават ни дълголетие,
но никой не ни казва как да преживяваме.
Да си призная,
обмислям да се преместя при дъщеря ми.
Тя е в Нагоя.
Нагоя?
Толкова далече?
Вече съм бреме.
Разчитам на теб.
Ти ще си глава на семейството.
Стига вече.
Ще речеш, че никога няма да се върнеш.
Няма да изчезна.
Токио е огромен град.
Само почакай.
Като се прибереш, ще осъзнаеш,
че тук е тясно за теб.
Чуй се само!
Голям мъдрец се извъди.
Я да те попитам, ами ти?
Какво ще правиш без мен?
Не ме мисли.
Имам планове.
Смятам...
да замина за САЩ.
Сериозно.
Завършвам училище и се махам.
И какво има в САЩ?
Големи коли.
Грамадни къщи.
Толкова пространство, че не ти смърди от съседа.
А има и какви ли не бонбони.
Това ли било?
Ще отидеш чак там, за да се тъпчеш със сладко ли?
Не е затова.
В Америка не е нужно да се правя на какъвто не съм.
Затова искам да замина.
Живее сам последните години.
Откъснал се е от близките си.
Как е с парите?
Колко е спестил?
Бяхте прав, не разполага с нищо.
Работил е в печатница 30 години.
Сега е пенсионер.
Има и ипотека от 27 млн. йени.
Живее икономично.
Но през последните седмици
често води майка ми на ресторант.
Явно се опитва да я ухажва.
Въпросът е какво цели.
Едно ме притеснява.
Участвал е във войната.
Всички са били мобилизирани.
Да, но...
малцина са били съдени.
Малък заем.
Така го приеми.
Какво е това?
Парите са си мои, не на сина ми.
Спестих ги от продажбата на ресторанта.
Но защо ми ги даваш?
Защото не ти остава много време.
На мен също.
Не мога да ги приема.
Не ми трябват.
В такъв случай може да отидем заедно.
Какво ще кажеш?
Става ли?
Много бих се радвал да видя Америка с теб.
Боже,
благодарим Ти за храната на трапезата ни
и за всичко, с което си ни дарил.
Ти осигуряваш прехраната ни и бдиш над нас.
Егоистично е да искам още,
но предстои Ной да замине,
затова Те моля да го пазиш.
В големия град, където мнозина потъват,
води го, за да не загуби никога верния път.
Той е добро момче.
Заслугата е Твоя, Господи.
И затова съм Ти благодарна.
В името на Твоя син се молим.
Амин.
Прекрасно.
Добре казано.
Братле, в "Уаседа" дали ще има такава храна?
Намери някоя църква, там ще ти помогнат.
Да.
Йозеф,
мислех, че още не си гладен.
Племенникът ми заминава сутринта,
а дори не съм поканен?
Толкова ли не ме уважавате?
Извинявай.
Друго няма ли?
Така ли го изпращате?
Това си е цяло пиршество.
Опита ли го?
Не става за ядене.
Всичко пресоляваш.
Съжалявам.
- Ще ти приготвя друго. - Остави.
И то ще е буламач.
Това докога ще продължава?
Какво?
Що за приказки?
Нагъл ли стана, откакто те изпуснах от поглед?
Слушай какво,
вземай пример от брат си, за нищо не ставаш.
Чичо!
Знам, че не мога да се меря с него.
Никога няма да съм толкова умен, добър и великодушен.
Заслужено го хвалят,
знам.
Но вуйна толкова се старае...
Стига, Мозасу.
Защо все я хулиш?
И нас също?
Не сме ти виновни ние!
Мозасу.
Той е прав.
Ной.
Какво става?
Мозасу, помогни ми.
Какво правиш?
Излизаш навън.
Стига.
Казах да спрете.
- Оставете ме! - Ной.
Чичо, излез заради мен, само веднъж!
Не мога!
Оставете го.
Още не е готов.
И докога?
Не е излизал от пет години.
Колко още ще търпим?
Стига.
Добре.
Ще изляза.
Леко.
Не мога.
Съжалявам.
Но, чичо,
справял си се и с по-трудни неща.
Йозеф.
Кюнхи.
Не го спирай.
Какво има?
Малко остава.
Батер!
Пак онзи дребосък.
Страйк!
Сега пробвай да замахнеш.
Втори страйк!
Уцели я!
Тичай!
Тичай, бързо!
По-бързо!
- Давай. - Обиколи базите!
Тичай!
Бързо!
- Сейф! - Хоумрън!
Как взе часовника?
Откупих го.
Казах ти.
Винаги съм знаел къде си.
Но защо му е това бреме?
Сунджа,
този часовник спаси и теб, и мен.
А сега е у Ной.
Не се тревожи за него.
Той ще се оправи, ще видиш.
Сега...
тревогата ми е за дъщеря ми.
Омъжва се за човек, който ме презира.
Японец е.
Затова ли те презира?
Да, предполагам.
Знае ли човек?
Премълчаното може би е по-красноречиво от изказаното.
Дали ще се държи добре с нея?
Не знам.
Сам си го казвал.
Бракът е...
Просто формалност.
Явно при теб се е получило.
Така ли смяташ?
Не ме питай такива неща.
Ще се прибирам.
Момчетата скоро ще се върнат.
Сунджа.
Помниш ли?
Онези дни в заливчето?
Колко щастливи бяхме тогава.
Но и твърде наивни.
А сега се разпадам отвътре.
И колкото повече се крия в сенките,
толкова повече душата ми гние.
Усещам го.
Какво да правя?
Загнилото в теб
трябва да го изрежеш.
Сунджа.
Благодаря ти.
ВЕСТНИК "НАДАГАВА" 3 АВГУСТ 1948 Г.
ИЗБИТИ ВОЕННОПЛЕННИЦИ НА ОСТРОВ ПАЛАВАН
Защо го направи?
Понеже е беден ли?
Защото ние имаме пари.
Съжалявам, че така се е оказало.
Но не е ли по-добре да знаеш истината?
И какви изводи си правиш?
Избили са 139 американски военнопленници.
Нормално ли ти се вижда?
Да съм го казала?
Ти колко време беше с Ецуко?
А сега и приятелката на Соломон е японка.
Защо за вас може,
а ако аз имам приятел японец...
Приятел?
Да, приятел.
Защото съм самотна.
Твърде много от хората, които обичах,
вече ги няма.
Да слушаш преподавателя си, чу ли?
Идвай си баба да ти готви.
Добре.
Стига.
Майко, така ще изпуснем влака.
Ще ни пишеш честичко, нали?
Иначе ще се тревожим.
Ще пиша.
Обещавам.
Чу майка си.
Тръгвай вече.
Взехме си довиждане.
Бате!
Остани.
Не мога без теб.
Нали искаше да заминеш за Америка?
И ти имаш мечти.
Бори се за тях.
Чуваш ли?
Това е ключът.
Гледай напред.
Само напред.
ТОКИО
Следващият.
- Име? - Нобуо Бандо.
Това сте вие.
Дайте сандъка.
Веднага.
Ной, какво е това?
Не знам.
НОБУО БАНДО
Докараха го с кола сутринта.
Изненада всички.
Мен ли търсиш?
Откога движиш с тая тумба?
Уверявам те, свестни хора са.
И за какво се борят?
Войната не върви добре за нас.
За кои "нас"?
За Севера.
Бих искал...
и аз да се бия.
Що за глупава кауза?
За родината.
И народа ни.
И Югът ни е родина.
Чиста случайност е къде си се родил.
Не търси нещо по-дълбоко.
Липсва ми домът.
Хора като нас
нямат дом.
Явно вече си го решил.
Да.
Искам да свършиш нещо за последно.
След това си свободен.
Кого си набелязал?
Този път е друго.
Помогни ми да се сближа с един човек.
Не ме изпращай, иди да си починеш.
- Мамо. - Така ще ми е по-лесно.
Не се тревожи.
Ще намеря пътя.
Ной, твоят дядо
все казваше, че иска да полетя.
Високо, високо.
За да видя колко голям е светът.
Сега е твой ред.
Полети високо.
Само ми обещай нещо.
От време на време
да се връщаш да ми разказваш.
Та да разбера и аз
колко голям е светът.
Обещавам.
Събрал си багаж.
Ще ходиш ли някъде?
Да.
Ще подкрепя нашите севернокорейски братя.
И защо?
Ти дори не си от Севера.
Не мога да стоя и да бездействам.
Като мен ли?
Ти имаш близки, на които си нужен.
Само исках да ти благодаря.
Прие ме в дома си.
На нея трябва да благодариш.
Решението не беше мое.
Но ти се съгласи.
Нима?
Какъв избор имах?
Не проумявам решението,
което си взел.
Но да знаеш,
че го уважавам.
Може би...
тя затова те обича.
Виждал съм ви заедно.
Как само те гледа.
Въпреки всичките ми молитви
мен никога не е гледала така.
Не съм искал да ти навредя.
Но е факт.
Съжалявам.
Моля те да останеш.
Защото ако заминеш,
тя ще рухне.
Силна жена е.
Не искам такава сила!
Не искам тя да е мъченица,
а аз - нейният затвор.
Тя...
заслужава много повече,
отколкото мога да й дам.
И то открай време.
Така че...
Иди й кажи.
Свободна е.
Чуваш ли ме?
Не искам да съм пречка в живота й.
Не мога.
Недей така.
Не за твоя сметка.
Ким.
Йозеф знае.
Не се тревожи.
Приел го е.
И каза,
че си свободна.
Кюнхи.
Кажи нещо.
Значи двамата сте решили съдбата ми?
Така ли?
Не точно.
Сделка ли сключихте?
Не, разбира се.
Знаеш за чувствата ми.
Не са се променили от онази нощ във фермата.
Просто мислех, че е невъзможно.
Кюнхи?
Тогава...
наруших клетвата си.
И само след часове
съпругът ми почти бе изпепелен.
Да не виниш нас?
Знам, че няма логика.
Отдавна съм приела, че от мен не зависи нищо на този свят.
Но като чух за бомбата,
цяла нощ се молих.
Умолявах Бог да го спаси.
Дадох Му дума.
И съпругът ми се върна у дома.
Но аз те обичам.
И ти ме обичаш, знам.
Тази любов...
Тя ме ужасява.
Замини.
Бий се, но остани жив.
Длъжен си.
Защото мисълта да живея, а теб да те няма,
е непоносима.
И после ела пак при нас.
С жена си и красивите си деца.
Обещаваш, нали?
Недей.
Долу американците!
Обещаваха да разберат нашата култура и традиции,
а ни превърнаха в пионки на империалистическата си политика!
Подлите им кроежи стигнаха и до университета.
Време е да се изправим и да се борим!
Кажете,
имате ли смелостта да се присъедините към нас?
Трябва да сложим край на чистките.
Кой е готов да се включи?
Да действаме тогава!
Защо сте поискали среща с мен?
Кой сте вие?
Простете, че ви притесних.
Аз съм Исаму Йошии.
Дойдох да ви благодаря за пазарите.
Как влязохте тук?
През вратата.
А Хансу?
Къде е?
Там, наблюдава ни.
Превод на субтитрите Боряна Богданова