על פי Mr. & Mrs. American Pie -
מאת ג'ולייט מקדניאל -
סיימתי.
רוברט?
איפה רוברט שלי?
תנער לי עוד מרטיני.
ואחרי זה נשחק ברופא וחולה.
רוברט... בבקשה עלה לכאן.
לא ייתכן שאתה עדיין כועס עליי, נכון?
רוברט?
רוברט.
כמו זריחת השמש בבוקר,
אין דבר בפאלם ביץ' שנושא את ניצוץ הפוטנציאל וההבטחה
כמו החלוקה היומית של ה"שייני שיט".
העלייה והירידה של מניות חברתיות, הביצור והפירוק של מורשות,
אילו גבות חטפו מלקות ואילו מעשים שלא ייעשו נעשו.
כגודל ההבטחה כך גודל הסכנה.
כצפוי, המניה של מרי דיווידסול הייתה בשיא של כל הזמנים באותו בוקר,
הודות למכירה הפומבית המוצלחת למען חולי הפיברוזיס.
ומעמדה החברתי של דיינה עדיין עדיין הרקיע שחקים
הודות לכל מה שעשתה למען תינוקות הסרטן.
המניה של רקל תמיד נראתה מפוקפקת,
אבל היא הימרה על כל הקופה
על הנשף שלה הממשמש ובא.
אוולין, בטוחה כל כך
שהיא הבאה בתור לכס המלכות, דווקא נפלה מכיסאה באותו בוקר.
בינתיים, מעמדה החברתי של מישהי מסוימת
נראה חזק עוד יותר בעקבות התסחיף שהכה בה.
כפי שאגלה במהרה, נשף החוף לסיום העונה,
האירוע הנוצץ של העונה,
ששנה אחר שנה שב וביצר את מעמדה החברתי העליון,
בכל שנה לקראת סוף העונה,
היה היהלום שבכתר שכל אשת חברה בפאלם ביץ' חשקה בו לעצמה.
אבל כשהסימנים החיוניים במגמת שיפור,
מי ידע מה צופן העתיד...
לכל אחד מאיתנו?
היי! מה אתה...
תוריד את הידיים מהלבנים שלי, חתיכת סוטה!
קחי את הזבל שלך ותסתלקי.
ברוכה השבה.
לא. אין לי תכשיטים היום. אני צריכה לשלוח מברק.
וסטרן יוניון -
דברי. - טוב.
נמל התעופה אוהייר בשיקגו, חברת התעופה טרנס וורלד, טרקלין הטייסים,
קפטן דלאקורט שנקרא גם סימונס.
חדשות חשובות. נקודה. נורמה משתפרת. נקודה.
הירושה כעת בעוד שבועות או חודשים. נקודה.
שינוי מגורים. נקודה. אודיע לך איפה נוחתת. נקודה.
רשמת? - שני דולר.
מה אעשה עכשיו כשהמלכה החליטה להישאר?
הסתמכתי על אמרה
מימי תחרויות היופי שלי.
בעלת הציפורניים לא תכזיב לעולם.
פתגם לטיני עתיק.
מקסין? - מיצי!
החבר שלי זרק אותי אתמול בלילה.
חמודה. קחי.
כן.
אחרי ששכבנו הלכנו לחומת סין הגדולה
לאכול שרימפס חמוץ חריף, שאני שילמתי עליהם...
שכבתם לפני ארוחת ערב?
תראי מה יש לי במקרה.
רואה את שטר 20 הדולר הממוסגר?
זה היה התשלום הראשון שקיבלתי בחיי
בקריירת תחרויות היופי המהוללת שלי.
לצערי, זה גם הדולר האחרון שיש לי.
כמעט ניפצתי את המסגרת הבוקר כדי לקנות דלק.
וכשהרמתי אותה מעל הראש, הבטתי בה,
ואז עצרתי ואמרתי, לא!
מישהי בתחילת הקריירה
תוכל אולי לקבל ממנו השראה.
או לפחות לקנות שרימפס חמוץ חריף.
כאדם הלא-דו-פרצופי היחיד שפגשתי בפאלם ביץ',
אני רוצה לתת לך אותו, במיוחד עכשיו.
אולי נוכל להשתמש בו כתשלום על לק בצבע כסוף כפור?
כפות ידיי זקוקות למיצי.
מקסין, לא ראית את ה"שייני שיט" הבוקר?
לא. מה? הייתי עסוקה באריזה.
כתבת השער היא עלייך.
מה?
מיהי הגברת דאגלס דלאקורט?
אוי, אלוהים. יש לי בחילה.
או אולי יש לי קקי. לא, יש לי בחילה.
אולי קצת מזה וקצת מזה. - קראי את הכול, מקסין!
אחרי שחוללה סערת פתע כשזינקה היישר לתוך האקשן
במכירה הפומבית למען הפיברוזיס,
כולם רוצים לדעת מיהי גב' דאגלס דלאקורט.
ונוכח השיתוק הטרגי שתקף את נורמה דלאקורט,
מה יעלה בגורל נשף החוף המפורסם לסיום העונה
שמתקיים באחוזת החוף של משפחת דלאקורט זה 49 שנים רצופות?
קבלו את בטי המבריקה.
היא בדרכה למסיבת קוקטייל מוקדמת
בשמלת קונפקציה משיפון משי,
המוצגת כאן בגרסת המקסי למתביישות בקרסוליהן.
האם יורשת השם תהיה יורשת הנשף?
גבירותיי?
אני כאן כדי להפיג את חששותיכן.
נשף החוף חי וקיים.
כמובן, כולכן תקבלו הזמנה.
יקירה, זו בשורה משמחת. אנחנו בתצוגת אופנה.
אני אוהבת תצוגות אופנה.
תודה, בחורים. תודה לך, גריימן.
היא הופיעה על שער ה"שייני שיט" הבוקר.
אפשר להמשיך?
קבלו את דורין המקסימה.
היא לובשת שמלה בגזרת אמפייר מעוטרת בדוגמאות חינניות.
גבירותיי, מישהי קיבלה הזמנה לנשף החוף
מנורמה לפני שהיא לקתה בתסחיף?
לא.
אם ההזמנות לא נשלחו,
אני סקרנית לדעת את מי בדיוק תזמיני לנשף של נורמה, מקסין?
רק אותנו התרנגולות? הרי אנחנו מעטות מאוד ורק אותנו את מכירה.
"השיט" יריח שערורייה.
השכמייה מוסיפה שיק לשמלה מהודרת ממשי גולמי בחיתוך אלכסוני
ובגזרת A, למי שתעז.
אני אוהבת ורוד. צבע של נעורים... ושל נקניקיות.
מקסין, אשמח מאוד לעזור לך להכין את רשימת המוזמנים.
אוולין, תודה רבה. זה יהיה ממש נפלא.
הסוד לנשף של נורמה הוא הרולודקס המפורסם שלה,
אולי החפץ בעל הערך הגבוה ביותר בפאלם ביץ' כולה,
ששמור אצלה על מנעול ובריח בכספת הבנק,
יחד עם אבני החן היקרות יותר שלה. - יש אבני חן יקרות יותר?
שם היא שומרת את הכתר שלה.
כתר? - אבל הרולודקס...
הוא יבטיח לך שהעשירים והמפורסמים
יטוסו מכל העולם,
אם לא בשבילך,
אז כדי לחלוק כבוד לנורמה.
אבל מקסין, אולי הם כן יטוסו לכבודך.
אין ספק שכולם ישאלו את השאלות שאנחנו שואלות.
כמו שנכתב ב"שיט", "מיהי הגברת דאגלס דלאקורט?"
כולם רוצים לדעת.
אם מתחשק לך משחק מחבואים קטן,
מכנסי הסיגריה שלך יבצבצו
מטוניקת המלמלה הצהובה נטולת השרוולים המהממת הזאת.
מקסין, אני חושבת שזו הזדמנות לכולנו הנשים
להכיר אותך כפי שאת באמת.
אשמח לארח אתכן, גבירותיי,
למפגש קוקטייל קטן. הערב במועדון.
אני בטוחה ששעת קוקטייל תתאים לכולנו, נכון, גבירותיי?
אבל חבל שלא תוכלי לארח אותה בפאלם רויאל, יקירה.
הערב מתקיימת ארוחת הסוסים
השנתית לכבוד ותיקי המלחמה הגדולה מדרום פלורידה.
טוב, אז מחר בערב?
אנחנו פנויות רק הערב, נכון, גבירותיי?
אני בטוחה שכולן ישמחו לראות איפה את גרה, מקסין.
הצצה אחרונה.
אני חושבת שאם תארחי את כולנו אצלך,
זה יהיה מבדר להפליא.
נפלא.
טוב, אז אראה את כולן בשעת הקוקטייל.
מצוין. איפה ניפגש?
באחוזת דלאקורט.
כמובן.
אידיוטית! לעזאזל, לעזאזל, לעזאזל, לעזאזל, לעזאזל!
תתעשתי, מקסין. תתעשתי.
תכיני כמה קוקטיילים ותארחי כמה נשים. לעזאזל!
תתעשתי.
מה נראה לך שאת עושה?
אני עוברת לגור כאן. ואתה עוזב. תסדר את החפצים שלי, בבקשה. תודה.
את לא, אני לא ולא אסדר. זה לא הבית שלך.
מצחיק, הוא שלך? תוכל להזכיר לי מה בדיוק אתה עושה כאן?
אמרתי לך. אני המטפל של נורמה.
יופי של עבודה אתה עושה, חייל.
כי כרגע היא צמח במוסד למנודים.
ואני מוכנה להתערב איתך
שהביקור שלך אתמול היה הראשון.
אתה יכול ללכת עכשיו. הבר שם?
אתקשר למשטרה ואדווח שראיתי אותך לוקחת את סטונד מייבל.
למשטרה? בטח, בבקשה.
אבל אל תשכח לספר להם שהחזרתי אותה.
שבורה. - עשה לי טובה.
כל דבר אפשר לתקן במעט דבק ריסים.
וכשהשוטרים יגיעו, לא אשכח להראות להם
את נייר המכתבים החדש שנושא שחור על גבי לבן את השם מקסין דלאקורט.
תגיד לי, יש לך בכלל נייר מכתבים, רוברט?
לא. - ואם היה לך נייר מכתבים,
היה כתוב עליו "דלאקורט" איפשהו?
לא. אם כך, אני מפצירה בך,
חייג כאוות נפשך.
אז זה מה שהולך לקרות.
אני אמצא את החדר הכי יפה בבית כדי לפרוס את הלבנים שלי,
ואחר כך אערוך מסיבת קוקטייל לנשים.
ועד שהן יגיעו, אתה כבר לא תהיה כאן.
לא. - מה אמרת?
אמרתי לא. - תלבש חולצה ותלך.
לא בא לי. טוב לי ככה.
בסדר. מוטב שתלך. - תכריחי אותי.
אתה מוכרח. ותפסיק ללכת אחריי.
עדיף שתארוז את החפצים שלך.
אסור לך לעלות לכאן. זה לא הבית שלך.
הוא יותר שלי מאשר שלך.
מה לעזאזל... המקום נראה כמו זירת פשע.
רגע, מה זאת אומרת? - אתה מתיימר לטפל בנורמה,
ואפילו לא ניקית את החדר שלה?
כי כאן זה קרה.
התסחיף שלה. - אז?
אז לא עוצרים באמצע תסחיף כדי לסדר את המיטה.
עוזר בית מסדר לאחר מכן. - אני לא עוזר בית.
שומר הבריכה, ברמן, מה שלא יהיה.
מה שבטוח זה שלא עזרת לי בכלל.
אז אביא את חפציי בעצמי.
אני במקומך הייתי אורזת את הג'ינס שלך.
פולשת.
אתה אומר את זה כאילו זה עלבון.
אז דע לך שלארצנו הדגולה,
יש היסטוריה ארוכה ומפוארת של פלישות.
איך לדעתך השגנו את טקסס? פלשנו למקסיקו.
אם את פולשת, גם אני פולש. - כולם פולשים.
תסתלק. - אני לא הולך לשום מקום. תסתלקי את.
נתראה במועדון, מוזג קוקטיילים.
אנחנו לא פולשים. הוא פולש. - הבית עדיין לא שלנו.
הוא לא צריך להיות.
ובכלל, מישהו צריך להשגיח עליו, להגן על האינטרס של המשפחה.
אני לא אוהב את הרעיון שאת לבד בבית
עם גבר זר.
דאגלס שלי מקנא?
דאגי שלך מודאג.
אני יכולה לשמוע אותך כוסס ציפורניים. תפסיק. בסוף לא יישארו לך אצבעות.
חוץ מזה, הוא לא כזה מוזר. הוא יוצא צבא.
וזה הרבה יותר נחמד מהמלון.
פג מחדר 103 רצחה מישהו בגרזן.
היא דיברה על זה בפתיחות רבה.
הבחור בסך הכול מסתובב בלי חולצה כל הזמן. הוא בסדר.
למה בלי חולצה?
מוזר. מי זה יכול להיות?
תראי, אני מעדיף שתמצאי פתרון דיור אחר.
תקשיב, אני חייבת לרוץ. לגברת יש אורח.
את נסחפת.
אני בדיוק ההפך מנסחפת.
אני אישה שמגשימה את עצמה.
מקסין.
בבקשה, תבוא מהר הביתה. כל כך כיף לי.
מקסי... מקס...
את כן גרה כאן!
בוקר טוב, גב' דלאקורט.
מי אם לא אן הולידי מ"שייני שיט".
שככה יהיה לי טוב.
סלחי לי על ביקור הפתע. רק רציתי לברר עוד כמה דברים.
וואו.
ובינינו, עשיתי תחקיר בשביל ההספד לדודתך נורמה אתמול,
דבר שלא הסב לי כל הנאה, אגב,
וגיליתי שיש דלאקורט חדשה בפאלם ביץ'.
אני לא יודעת מה לומר.
חוץ מזה, אני רוצה לצלם כמה תמונות.
אני אוהבת את התלבושת שלך עכשיו. אמיתית כל כך.
אולי נצלם אחת עכשיו, מדגמנת בדלת.
בסדר. - הו, כן.
נפלא.
טוב.
איזו מכונית יפה. אולי נצלם כמה תמונות כאן?
בסדר. - יגואר. וואו.
שככה יהיה לי טוב. זו פוזה ללוח שנה.
טוב. סיימתי.
אולי תצלמי אותי כאילו אני מנופפת למישהו?
טוב. - בסדר.
אז מיהי מקסין דלאקורט, לשעבר סימונס?
חוץ ממיס אוקואי הצעירה 1943,
מיס צ'טנוגה 45' ומיס מינרל בלאף 46'?
כן. חוץ מכל אלה.
אני סתם בחורה...
שחונכה לשאוף לזוהר
וזרקה את הכול בעת צרה קשה,
כדי לסעוד את דודתו של בעלה
בשעה שהוא ממשיך למלא את חובתו לנוסעיו
ולצורכי התעבורה של ארצנו הנפלאה.
כל כך הרבה מילים, אבל כל כך מעט פרטים.
זו מיומנות. - תודה, אן.
את מטנסי. אני שומעת במבטא שלך. נשוויל?
צ'טנוגה. - צ'טנוגה.
המשפחה שלך עדיין שם? - לא.
לא, כולנו עזבנו את צ'טנוגה הקטנה.
והשאלה הגדולה.
במשך 49 שנה, הגברים והנשים העשירים והמפורסמים ביותר
מכל העולם נהרו לפאלם ביץ'
כדי להשתתף במסיבה המדוברת ביותר של העונה.
כזאת שכותבים עליה ביראת כבוד בכל מדורי הרכילות מחוף אל חוף.
האם ייחגג יובל ה-50 של נשף החוף בעונה זו?
בהחלט.
ואני אארח אותו כאן, כמו שהיה מאז ומעולם.
לכבוד נורמה, כמובן.
שאם ירצה המזל, תענוד את הכתר שלה בפעם ה-50.
עוד תמונה אחת.
מוכנה?
סיימתי.
באמת סיימתי.
תודה על זמנך. אספיק להגיש את זה ברגע האחרון.
מתי זה יתפרסם?
מחר בשמונה בבוקר,
כל העיר תכיר את המארחת החדשה של נשף החוף.
מחר?
כן.
הגשמתי את עצמי.
בתוך 14 שעות קצרות פאלם ביץ' כולה תדע שהמלכה לעתיד הגיעה.
חובה להותיר רושם מלכותי, ובדחיפות.
היו לי מעט יותר מארבע שעות לעצב שולחן יפה ולארגן מסיבת קוקטייל.
העולם כולו היה מונח בכף ידי.
אבל באותו רגע לא העליתי בידי אלא... חרס.
איפה כל האוכל?
את רעבה? אני יכול להכין משהו ממה שיש לי במטבחון.
לא, אני לא רוצה שתכין לי כלום.
איפה שמור האוכל באחוזה?
את יודעת משהו על אנשים עשירים?
אני אדם עשיר.
אז את אמורה לדעת שלא שומרים כלום בבית.
כי הימים שלך מלאים בארוחות צהריים ובבראנצ'ים
והערבים שלך מלאים בנשפים ואת כל הזמן שומרת על המשקל.
טוב, ברור שידעתי את זה. כולם יודעים את זה.
והיית יודעת שאם רוצים לארגן מסיבת קוקטייל,
שוכרים שירות הסעדה.
אבל שיהיה בהצלחה למצוא מישהו מהיום להיום במהלך העונה.
צריך להכיר מישהו ולבקש טובה.
אבל רגע, את לא מכירה אף אחד, לא ככה?
אני דווקא כן מכירה מישהו. ואני לא צריכה הסעדה מלאה.
אני רק צריכה עיצוב שולחן יפה.
עיצוב שולחן.
הלו.
טוב, כולן.
הייתה לי התגלות, אבל כרגע אני רק רוצה שתרגישו את האנרגיה שלי.
אני מקווה שלא בלעתן כולכן ציאניד. יופי. אתן חיות.
החברה שלך הגיעה.
אמרתי לך שהיא תחזור.
היי, אחותי. זו הייתה בדיחה גרועה? - מקסין, מה את עושה כאן?
לינדה, תראי איזה עיצוב שולחן!
אף אחת לא יודעת לסדר נקניקים כמוך.
תודה, מקסין.
אבל אנחנו באמצע מדיטציה, אז... - טוב, בואו נתחיל.
למה לא תצטרפי אלינו?
אני רק צריכה לבקש משהו.
כן, אנחנו פשוט... - אחרי המפגש.
בסדר, כן. אנחנו... - שבי.
טוב.
מזמן לא ישבתי על הרצפה.
אז היום נדבר על זוגיות.
אני חושבת שכמו רבות מכן אני מאוכזבת ממנה.
ואני חוזרת ושואלת את עצמי,
"האם הנישואים, כפי שהם קיימים היום, הם מה שהעולם צריך?"
כן.
כלומר, בעיקר באמריקה, מצפים ממעמד הנשים
לקבל על עצמן זהות שיועדה להן מראש.
ובהמשך לכך, האם אנו כאומה לא מייצאים
את הציפייה הזאת אל מחוץ לתחומי ארצנו בכוח?
אני מדברת על דבר אחד.
וייטנאם!
וייט-פאקינג-נאם.
סליחה, אני מבולבלת.
את לא מבינה שהשליטה האמריקנית בכפרי דרום וייטנאם
היא אישוש של השוביניזם הגברי שממומן ע"י המדינה?
וכולנו חווינו את זה.
האירוע הגדול שלי?
ננטשתי ביום החתונה.
כדי שדבר כזה יקרה דרושה מערכת שלמה.
כדי שגבר ירגיש שהכול מגיע לו עד כדי כך שיעשה דבר כזה לאישה.
את מבינה מה אני אומרת, מקסין, נכון? - לא ממש.
אנחנו מדברות על דרום וייטנאם.
העם הדרום וייטנאמי הם הכלה. אמריקה היא החתן, נכון?
הם הציעו נישואים והבטיחו הרבה דברים,
ואז החתן נטש את הכלה ביום חתונתה מול כל האורחים...
מול כל קהילת העולם.
וזה המבנה הגברי האמריקני
שצריך לבדוק אותו... - כן.
בכל החופים שנושאים את טביעת מגפיה של אמריקה.
בדיוק. - כן.
תודה. - זה בדיוק העניין.
ברור שמדובר באירוסים גרועים.
מה?
אמריקה הייתה צריכה לנטוש את דרום וייטנאם בחתונה
אבל כבר ב-1963 מול כל האורחים.
לינדה, הסוד לנישואים מוצלחים הוא לא להתנגד לגבר,
אלא לחיות למענו.
מה נסגר איתה? - מקסין, את לא עד כדי כך מבולבלת.
אני לא מבולבלת, לינדה. אני ברורה כשמש.
הוא בחר בי!
בעלי.
אני גאה להיות אשתו ואשא בגאווה את שמו.
אצעק אותו מגגות בניינים. אצעק אותו במקלחת.
דלאקורט!
ואעשה בגאווה כל מה שאני יכולה כדי לרומם אותו, כדי שחלומותיו יתגשמו.
אני צודקת, גבירותיי?
אתן לא מסכימות?
לא?
ואם כבר דיברנו על לרומם,
בסך הכול באתי לבקש ממך טובה.
בסדר. בואי רק נוציא אותך מכאן.
זה כאן. - יופי.
מאחורי הבר יהיה טוב. - טוב.
יופי. ואם תיכנס לשם
ותפנה ימינה בעמודים. - טוב.
תודה.
איך את יודעת איפה להגיד לו...
כולם מכירים את הבית של נשף החוף.
כמובן.
אבל זה בהחלט חורג מהתפיסה שלי של עזרה לאחות בצרה.
שוב תודה על העזרה בהזמנת פירות הים הענקית.
כל פרט חשוב כאן.
אף אחד בשום מקום לא יודע לעצב שולחן כמוך.
אני בשער ה"שייני שיט".
צריך לעשות רושם ולשמור עליו.
וכך את מרוממת את בעלך וגם את עצמך
למעמד חדש בחברה הגבוהה של פאלם ביץ'.
את מבינה אותי מצוין.
טוב. אז איפה בעלך? את עושה את כל זה בשבילו.
הוא בגובה 30,000 רגל באוויר. חי למעני.
מטיס 737 מים לים.
יופי. - טוב.
חמישה ק"ג זנבות לובסטר, חמישה ק"ג רגלי סרטן השלג,
חמישה ק"ג ג'מבו שרימפס, חצי קילו דג האדוק מעושן,
חצי קילו קוויאר,
מאה אויסטרים
ו-70 ק"ג קרח מרוסק.
בסך הכול 400 דולר. מזומן או צ'ק?
צ'ק יהיה נוח יותר.
טוב. איך אני נראית? קלעתי בול?
וואו, את נראית יפה בוורוד.
את בטוחה שזה לא יומיומי מדי? זה אוברול.
לא, את מוקפדת מאוד.
תודה.
לינדה! המגדלים האלה יפהפיים.
באמת? אני חייבת להודות שאני מתגעגעת לעיצובים בסדר גודל כזה.
מי מנסה לעשות רושם עכשיו?
רוצה לעזור לי בליטוש הסופי?
את תטפלי בסחלבים, אני בענבים. - לכבוד יהיה לי.
רק... בסדר.
את יודעת מקסין, אני חושבת שאת חייבת לעצמך להבין עד הסוף
למה הנשים האלה באות הנה היום.
כלומר, אל תיעלבי, אבל אולי זה לא משום שהן מחבבות אותך.
אני יודעת. הופעתי בשער ה"שייני שיט".
הן באות להתרשם מהתחרות.
לא, מקסין, הסיבה היא שהן רוצות ממך משהו.
מה יש לי שהנשים האלה יכולות לרצות?
נשף החוף.
נשף החוף?
כן. נשף החוף, האירועים האלה, כולם אותו דבר.
הם מכניסים הרבה כסף.
סליחה, אני מבולבלת.
אתן לך דוגמה.
בשנה שעברה איזה אופטומטריסט צעיר ופלרטטן
ערך נשף מפואר כדי לגייס כסף לקרן המשפחתית שלו.
ואז הוא שמר לעצמו את כל הכסף והוציא אותו על ציורי שמן של עצמו.
אבוי, מה קרה לו?
מה שקורה לכל האנשים האלה. כלום.
אני חושבת שהמטרה של נשף החוף ידועה וברורה.
המטרה היא שימור,
סילוק הפסולת מהחוף, מחוף דלאקורט.
בדיוק, מקסין. המרוויח הוא חוף דלאקורט.
לא משנה מי עורך את הנשף, הוא תמיד ייטיב עם...
הלו?
זה שומר הבריכה.
הוא חולה במרמרמת קשה.
שומר הבריכה?
תרגיעי את הראש הכחול שלך.
יש לך אור.
אתה מדבר עם... הצמחים?
כן, זו פטסי.
שלום, פטסי. תמיד נאמן, נחת.
חיל הנחתים של ארה"ב -
לעשות או למות.
שירתת? - קוריאה.
אני שמחה שחזרת בשלום.
בשלום?
אני לא כל כך בטוחה. להת'.
הוא מוצא חן בעיניי. - כן, הוא קורע.
אז... טוב.
תודה.
בכיף.
את נפטרת ממני.
לא! לינדה, אני לא נפטרת ממך. אני אומרת לך שאת צריכה ללכת.
בסדר, מקסין. הבנתי. - לא, לינדה. תקשיבי,
אוולין תגיע בכל רגע.
את שונאת אותה, היא שונאת אותך.
אם תישארי, זה יעכיר את האווירה.
את ואני בילינו בנעימים, כעת אבלה בנעימים איתה.
אני מבינה.
טוב, הן הגיעו. את צריכה ללכת. - טוב.
את חייבת להסתלק. - בסדר, אני אגיד ביי.
לא, לא, לא, לא. לא מכאן. לא מכאן. מאחור.
אלוהים ישמור.
אני לא רוצה שהן ידעו שאת כאן. אל תיעלבי. מהדלת האחורית. קדימה.
זה מגוחך. - זה לא מגו...
שמעי, נלך לסרט השבוע.
יש המון סרטים שאני רוצה לראות.
מרי.
חניתי על הדשא.
ברוכה הבאה לאחוזת דלאקורט. - אני אמורה להגיד את זה לך.
כמה זמן את גרה כאן? שלוש שעות?
יש שיאמרו שלבי התגורר כאן מאז ומעולם.
מאי תאי.
אקסטרה מנטה, פרוסת תפוז במקום אננס ולא הרבה קרח.
ואל תשכחי את המטרייה.
קטן עליי. תרגישי בנוח.
היי. מוזיקה יפה.
תודה. לפחות אני לא מדבר עם צמחים הפעם.
הנשים הגיעו?
לפני רגע.
תנחש מה קרה? - מה?
גורשתי.
קורה לטובים ביותר. אל תדאגי.
תודה.
אפשר להציע לך משקה? ג'ין ריקי.
גימלט? לשמור על פשטות?
היי, אחותי. - תראו, תראו, נתנו לחתול לשמור על השמנת.
נורמה יודעת שאת משחקת בתחפושות בבית דלאקורט?
לא, ברור שלא. היא בתרדמת.
אני רוצה מיסיסיפי פאנץ' מוויסקי שיפון במקום בורבון, קפוא,
ואחר כך מן הסתם תסבירי מה את עושה כאן.
טוב.
רוברט? - לחיים.
לינדה? - ג'ין ריקי?
רוברט, אשלם לך 30 דולר, בצ'ק,
אם תלבש סינר, תיכנס ותעזור בבר.
אני עסוק באריזת הג'ינס שלי.
אתה סתם יושב.
לינדה, מה איתך?
עיצבת שולחן כל כך יפה.
את ודאי יודעת מה לעשות עם דלי קרח ומטרייה צבעונית.
בבקשה? - אני בגמילה.
את שותה ברגע זה.
כלומר, אחרי הכוסית הזאת ועוד כמה. אני לא רוצה לחרבן לך את המסיבה.
באמת תודה, חברים.
היי, יש מדריך לברמן על הדלפק בבית.
מיסיסיפי פאנץ'. טוב, מיסיסיפי פאנץ'. מיסיסיפי פאנץ'.
מיסיסיפי פאנץ'. מיסיסיפי פאנץ'. קוניאק.
קוניאק. איפה הקוניאק? הקוניאק.
ברוכה הבאה לביתנו. - עדיין לא, יקירה.
בואי מכאן.
בניגוד אלייך, אני כבר הייתי כאן.
אני רוצה חלמונה ג'נרל הריסון, קצף מוצק, אבל לא יותר מדי.
עם קצת יותר אגוז מוסקט ולא יותר מדי קרח.
אין כמוך.
ביצים. ביצים.
ג'נרל הריסון... ביצים, ביצים. טוב.
רקל. מה אפשר להציע לך? רום ממפורד סאוור?
ברנדי שמפרל? חצי חצי? סנגארי יין פורט?
רק כוס יין לבן. - תודה לאל.
וצ'ק על 10,000 דולר.
אם את מתכוונת לבוא לנשף לילות הוואנה שלי בשבוע הבא.
ההכנסות קודש לסיוע לתומכי בטיסטה בפלורידה, העניים והמקופחים.
נורמה לא החמיצה אף מסיבה במהלך העונה.
אני בטוחה שגם היורשת הישירה שלה לא תחמיץ.
מה?
אז היית בחרא, הא?
בואי נאמר שהיה לי מזל.
לחיים. - לחיים.
מזל הוא גם סוג של טראומה, נכון?
מי אמר שאני בטראומה?
אני חושבת שאם כל חייך
את מנסה לחשוף את הטראומה הבין-דורית שלך...
בסוף את לומדת לחוש אותה אצל אחרים.
אפילו אם הם עדיין לא חשים.
כן, אבל גדלת בבית עשיר.
ההון המשפחתי שלי, שאין לי שום חלק בו, אגב,
נבנה מכאבם של אחרים.
במיוחד סבא שלי...
שהרוויח הון ממסילות הברזל
ע"י נישול שבטים אמריקנים ילידיים מאדמותיהם בשבע מדינות.
וראה זה פלא, אני מהפכנית. - כן.
מגניב.
כמה זמן גרת כאן עם נורמה?
כמעט שלוש שנים.
וואו. אז הייתם קרובים. - מאוד.
כן, אבל לא ככה. - מה שעושה לך טוב.
היא דיברה איתך עליי?
אני יודע שאת שונאת את אוולין מאז שהיא נישאה לאביך
כי את חושבת שהיא מעוניינת בכספו.
זה הכול.
אלא אם יש עוד משהו שאת רוצה לשתף.
לא, אין כלום. ואתה?
לא. אין כלום.
אתה ברמן טוב.
לעזאזל. נגמרו לי האדומים.
יש לי אדום, אבל אני צריכה שני ירוקים. - סגור.
אוולין, אתן לך אחד כחול תמורת אחד מהירוקים של דיינה.
מהם הלבנים העגולים?
מרי, זה אספירין.
רגע. למי יש משקה?
קוקטיילים. גבירותיי...
מאי טאי, אקסטרה מנטה.
חלמונה ג'נרל הריסון.
מיסיסיפי פאנץ' משיפון.
יין.
מקסין, האוזניים ודאי שרפו לך כל היום.
העיר גועשת ורועשת.
מי זאת? מאיפה היא? איך היא שומרת על הגזרה?
וכמובן, שאלת השאלות:
"איך לעזאזל היא גרה באחוזת דלאקורט?"
בתחרויות היופי,
כולן יודעות שבכל שאלה בריאיון מסתתרת שאלה נוספת
וחשובה יותר.
טוב, מישהו צריך לתחזק את הבית של נורמה המופלאה, המסכנה, לא ככה?
רק אתמול הרופא שלה אמר שהיא תחלים מהר יותר
אם החיים שלה יהיו מוכנים ומזומנים לחזרתה אליהם.
אבל אם חלילה נורמה לא תחלים,
דאגלס היקר יזכה ביתרון התחלתי ויקבל את הירושה שלו.
הסדר החברתי, אחרי היעדרות ממושכת כל כך מפאלם ביץ'.
אם את רוצה לשמור על הכיסא של נורמה חם לקראת חזרתה, קבלי עצה קטנה.
נורמה לעולם לא תתפרץ בצעקות על מפגש הקוקטייל שלה
אל חלקת האלוהים השלווה של הסלון של גריימן.
נורמה הייתה מכינה הזמנות בכתב יד
ומוסרת אותן ביד כמה וכמה שבועות מראש.
זה פשוט נס שכולנו היינו פנויות
באותו רגע בשיא העונה.
יפה דיברת, מרי.
יש שיאמרו שאני מביאה רוח נעורים...
ואני חושבת שמותר לי לומר, ספונטניות מרעננת
למסורות המאובקות שהן, מרי, אם לומר בכנות,
זקנות.
מרי, מקסין חדשה כאן, אז בואי נוותר על הביקורתיות.
ומקסין,
הייתי רצינית כשאמרתי שאשמח לעזור לך לארח את המסיבה שלך
ובלבד שנמצא את הרולודקס של נורמה.
אתה חושב שאוכלים אותה בלי מלח שם?
אם כן, היא גורמת להן להיחנק מהעצמות.
תצטרף?
גופי הוא היכל.
גם המקדשים הקדושים ביותר זקוקים למעט קטורת.
מה לעזאזל...
אל אלוהים. זה עלוב כל כך.
ובעניין התכנון,
את יודעת אם נורמה שכרה עובדי בית לפני האירוע הטרגי שעברה?
ליידי בשום אופן לא תרחרח בענייניה המשרדיים של ליידי אחרת.
אבל את מוכנה לשבת על רהיט שלה ולאכול מכלי החרסינה שלה?
רקל. חוסר טקט.
איזה שירות הסעדה נראה לך שתשכרי לנשף החוף?
ואז זה החל להתגלגל בידיה המיומנות של אוולין.
אין פלא שהיא נחשבה בצדק לגבירת החצר האמיתית.
אעבוד עם אלה שנורמה אהבה.
ומי הם?
תמיד אפשר לשאול את נורמה.
מרי. מוקדם מדי.
אני חושבת על הכול.
בסופו של דבר, זה לא סתם עוד מסיבה.
זה סוג של אירוע.
יקירה, זה לא סוג של אירוע.
וזו לא מסיבת יום הולדת בחצר לנערות מאיזה עיירה נידחת בטנסי.
זה ה-אירוע של העונה.
התחלת כבר לתכנן את הכניסה שלך?
הכניסה שלי?
אני זוכרת את השנה שבה נורמה נכנסה לנשף
מחופשת לוונוס של בוטיצ'לי בתוך צדפה של פנינים אמיתיות.
וכשהיא הייתה המלכה קלאופטרה
על כרכרה רתומה לשיירה של שרירנים אוסטרלים.
ולא נשכח את השנה שעברה,
כשהיא הגיעה בדמות מרי אנטואנט, מצוידת בפאה מפודרת
ובדברי מאפה שהוטסו במיוחד מפריז העליזה.
ותמיד הכתר שלה על ראשה.
מקסין, נשף החוף הוא הפקה.
נשמע ככה.
מקסין, זה מזכיר לי.
אם כבר מדברות על כסף,
הפיברוזים טרם קיבלו את הצ'ק שלך בסך 75 אלף דולר
בגין הזכייה המדהימה שלך במכירה הפומבית.
בסופו של דבר, זה מה שהביא אותך לשער ה"שייני שיט".
מישהי רוצה רגלי סרטנים טריות?
אויסטר נא? צדפות? קוויאר? זנבות לובסטר?
רק את הצ'ק.
לחיי הפיברוזים! - לחיי הפיברוזים!
פאלם ביץ' היא עיר כל כך קטנה.
תחיה כאן מספיק זמן ויהיו לך זיכרונות מכל אחד מהבתים.
ולא כולם טובים, אתה יודע?
אני מתאר לעצמי.
אתה יודע, אני...
פעם הייתי די קרובה לנורמה.
היא נמצאת באותו מוסד הסיעודי שאבי נמצא בו.
מה יש לו?
הוא בתהליך התדרדרות כבר הרבה זמן.
הוא סובל מאוד.
כמו כולם, לא?
כן.
אשמח לקבל חיבוק.
זה בסדר.
אני מצטער כל כך. - לא, מה פתאום. אל תצטער.
כל מה שאתה מצטער עליו לא קרה באשמתך.
בטוחות שאתן לא רוצות לקחת קצת מהלובסטר...
או לעטוף קצת שרימפס במפית
ולשמור בתיק לאחר כך?
אוולין, בבקשה, הרשי לי להכין לך מפית לדרך
עם כמה קרקרים וגבינה ושרימפס.
מקסין. הרשי לי לשאול אותך שאלה כנה.
בבקשה.
יש לך כסף בכלל?
כמובן. מלא.
חוץ מזה, כשנורמה, למרבה הצער, תלך לעולמה,
דאגלס יקבל את הירושה שלו,
ונוכל לארח את נשף סיום העונה.
מסכנה שכמותך.
יש משהו שהייתי צריכה לספר לך קודם.
לדאגלס אין ירושה.
מה?
כשנורמה תלך לעולמה, כל הכסף יעבור לחתולים הגדולים.
אני מבולבלת, אוולין. מי?
כשסוף כל סוף היא תלך, וזה יהיה יום עצוב מאוד לכולם,
כל הירושה שלה תועבר לקרן נאמנות
על שם אגודת החתולים הגזעיים של פאלם ביץ'.
איך את יודעת את זה?
נורמה ואני ידענו הכול זו על זו.
וראי זה פלא, אני יודעת לא מעט עלייך.
למעשה, נורמה ואני נהגנו לחלוק קוקטייל ולצחוק
על ברכות חג המולד העליזות ששלחת לה שנה אחר שנה,
מן הסתם בניסיון להשאיר את דאגי בצוואה.
היא תמיד אמרה לי שלא תיתן את כספה לדאגי
גם אם יישאר הנצר האחרון בעולם למשפחת דלאקורט, והוא אכן זה.
אלא אם תהיי בהיריון,
אבל אני די בטוחה שאת לא.
אז אני אארח את הנשף השנה,
לכבודה של נורמה, כמובן.
ואני אעשה את זה כאן, כדי להמשיך את המסורת.
אני מניח שבעלי האחוזה, מי שזה לא יהיה,
ירצה עמלה שמנה על השימוש במקום, וזה הגיוני.
איזו נדיבות.
ובתמורה, תוכלי להציל את מה שנשאר מהכבוד העצמי שלך.
הלוא אמרת שזה יתפרסם ב"שייני שיט" מחר.
אוולין.
חיכיתי כל חיי להגיע,
כאילו הגעה פירושה שיהיה לי הכול.
חופשייה מדאגות, אנוע כאילו באורח פלא,
מבלי לגעת כלל באדמה.
אבל היום התחוור לי, בזכותך,
שההגעה אינה סוף הדרך.
זו רק ההתחלה.
לא ראיתי בך משוררת.
סתם נדחפת שגרתית.
תפסת אותי על חם, אוולין.
אין לי כסף.
וכן, זה כנראה יתפרסם ב"שייני שיט" מחר.
אבל את מבינה, אחוזת דלאקורט היא המקום היחיד
שבו אפשר לקיים את נשף החוף של סיום העונה.
אז אם את רוצה לקיים את המסיבה, אני חושבת שתצרכי לשתף פעולה איתי.
בחיים לא.
אני יודעת שאת מתדרדרת.
ואני בקושי שורדת.
אם תיפלי, אני אתפוס אותך.
ואז אני איאחז כל כך, כל כך חזק.
מצאי את המפתח לכספת של נורמה,
תביאי את הרולודקס ואז שתינו ניגש לעניינים.
לעזאזל עם נורמה.
לו הייתי מפתח. לו הייתי מפתח.
לו הייתי מפתח.
מפתח!
מקסין?
אני כאן.
לא הייתי כאן כבר... עשרות שנים.
מה עשית?
עשיתי בלגן אמיתי מהאחוזה המשפחתית, נכון?
את שתויה?
אני רוצה שתעשה משהו.
כן, בטח, מותק. כל דבר.
אני רוצה שתיקח אותי לקומה השנייה ותזיין אותי כמו דלאקורט.
לקומה השנייה. - טוב.
דאגלס, תגיד את זה שוב!
תגיד את זה שוב!
דלאקורט!
תגיד את זה שוב! - אוי, אלוהים.
מקסין דלאקורט!
אוי, לא.
גב' דאגלס דלאקורט!
הו, כן. הו, מותק. הו, אלוהים.
לעזאזל. - דאגלס!
הו, אלוהים! - גועל נפש. תוציאו אותי מכאן.
אני אוהב אותך.
אני הגברת דאגלס דלאקורט!
תרגום: גלית אקסלרד