JULIET MCDANIEL MR. & MRS. AMERICAN PIE REGÉNYE ALAPJÁN
Megittam.
Megittam!
Robert?
Hol vagy, kedves?
Keverj nekem egy martinit!
Utána játsszunk orvososat!
Ó, Robert... gyere fel!
Ugye nem haragszol rám még mindig?
Robert?
Robert!
Palm Beachen
egy napsugaras reggel sem tartogat annyi lehetőséget magában,
mint a friss Gyémánt Oldalak.
A hullámzó társasági részvények, a státuszok bebetonozása és szétverése,
a macska-egér harcok és mindenféle malőrök megbízható tára.
Egyszerre hívogató és veszélyes.
Mint az várható volt, Mary Davidsoul részvénye csúcsot döntött,
hála a fibrózisért rendezett aukciójának.
Dinah státusza még mindig topon volt,
hála a Rákbabákkal való foglalatosságának.
Raquelé már nem volt annyira stabil,
viszont ő az összes tétet
a közelgő báljára tette fel.
Evelynt, bár biztos volt,
hogy ő a trón várományosa, aznap reggel meglepetés várta.
Eközben egy bizonyos illető társadalmi státusza
még inkább megerősödött a vérrögét követően.
A szezonzáró Tengerparti Parti volt az év legfontosabb gálája.
Ez minden évad végén újra és újra bebetonozta a pozícióját,
emiatt természetesen mindenkinek erre a gálára fájt a fogsora.
De mivel az állapota javult,
ki tudta, mit hoz a jövő...
bármelyikünknek.
Hé! Mégis mit kép...
El a kezekkel az alsóneműimtől, maga perverz!
Húzzon el a cuccaival együtt!
Hát visszajött!
Nem. Ma nem ékszerezünk. Táviratot kell küldenem.
- Mondja! - Oké.
„Chicago O’Hare Repülőtér, Trans World Légitársaság, társalgó.
Dellacorte, azaz Simmons kapitánynak.
Nagy hír.” Stop. „Norma állapota javul.” Stop.
„Örökség hetek vagy hónapok kérdése.” Stop.
„Lakhelyváltozás.” Stop. „Szólok, hol leszek.” Stop.
- Sikerült? - Két dollár lesz.
Most mihez kezdjek, hogy a királynő javulni kezdett?
Eddig az volt a mottóm a szépségkirálynős időmből:
„A szép köröm félsiker.”
A latinból jött.
- Maxine? - Ó, Mitzi!
A pasim tegnap szakított velem.
Édesem! Tessék!
Igen.
Szexeltünk, utána elmentünk a kínaiba,
csípős-savanyú rákot ettünk, amit én fizettem...
Vacsora előtt szexeltetek?
Nézd, mim van!
A bekeretezett 20-asom.
Ez volt az első fizetségem, amit szépségkirálynőként kaptam.
Sajnos most ez az utolsó bankjegyem.
Reggel majdnem bezúztam, hogy tankolhassak.
És ahogy a fejem fölé emeltem, ránéztem,
megálltam, és azt mondtam: „Nem!
Talán még inspirálhat valakit,
olyat, aki a karrierje elején áll.
Vagy legalább fedezi a kínai éttermezést.”
Mivel te vagy az egyetlen őszinte ember Palm Beachen,
szeretném, ha elfogadnád. Főleg most!
Meg ez lenne a fizetség a mai csillámló manikűrömért.
Egy kis Mitzi a mancsomnak.
Maxine! Nem láttad a ma reggeli Gyémánt Oldalakat?
Nem. Mi? Miért? Pakolásztam.
Te vagy a címlapon.
Micsoda?
„Ki az a Mrs. Douglas Dellacorte?”
Uramatyám! Mindjárt elhányom magamat.
Vagy bekakálok. Nem, inkább behányok.
- Lehet, mindkettő! - Olvasd el, Maxine!
„Miután teljes gőzzel belevetette magát
a fibrózisos aukcióba,
mindenki arra kíváncsi, ki is Mrs. Dellacorte.”
„És mivel Norma Dellacorte sajnos cselekvőképtelen lett,
vajon mi lesz a világhírű szezonzáró Tengerparti Partival,
amit 49 éve mindig a Dellacorte-villában tartottak?”
Íme a briliáns Betty!
Épp egy vacsora előtti laza koktélozásra tart
ebben a selyem sifon alkotásban.
Ez a maxi verzió, a bokájukra érzékenyeknek.
„Vajon a név örököse egyben a gála örököse is lesz?”
Hölgyeim!
Jöttem lenyugtatni a kedélyeket!
A Tengerparti Parti él és virul. Természetesen mindannyian kaptok meghívót.
Drágám, ez csodálatos! Épp egy divatbemutatón vagyunk.
Én szeretek divatot bemutatni.
Köszi, fiúk! Köszönöm, Grayman.
Ő volt a ma reggeli Gyémánt Oldalak címlapján.
Folytathatjuk?
Következzék a dolgos Doreen!
A ruhát mell alatt fogtuk össze, mintája pedig mennyei.
Hölgyeim, kapott valaki meghívót Tengerparti Partira,
mielőtt Norma vérrögződött?
Nem.
Mivel nem mentek ki a meghívók,
kíváncsi vagyok, pontosan kiket hívsz Norma gálájára, Maxine.
Csak minket, vén tyúkokat? Hiszen csak minket ismersz.
Bombabiztos botrány lenne.
Ez a pelerin igazán feldobja ezt a pazar, nyers selyem aszimmetrikus ruhát.
Az A vonala miatt a merészebbeknek ajánlom.
Pink! A fiatalság... és a virsli színe!
Maxine, szívesen segítek neked a vendéglista összeállításában.
Evelyn, köszönöm! Az pompás lenne!
Norma gálájának titka a híres Rolodexében rejlik,
ami talán Palm Beach legértékesebb tárgya.
Hét lakat alatt tartja a bankfiókjában,
- a drágább kövei mellett. - Vannak drágább kövei?
Ott tartja a koronáját is.
- Koronát? - Ám a Rolodex garantálja,
hogy bármilyen híres ember egyből iderepül bárhonnan.
Ha nem is miattad,
akkor szegény Norma miatt.
De Maxine, lehet, miattad is.
Nyilván ők is ugyanazt kérdezik majd, mint mi.
Ahogy a lap írta: „Ki az a Mrs. Douglas Dellacorte?”
Mindenki erre kíváncsi.
Ha egy kis villantásra vágyunk,
ezt a cigarettanadrágot húzzuk fel,
amely rejtelmesen átsejlik a napsárga, ujjatlan kreppszövet tunika alatt!
Maxine, szerintem ez jó alkalom arra,
hogy jobban megismerjük a valódi énedet.
Szívesen vendégül látlak titeket
egy kis koktélizére. Ma este, a klubban.
A koktélozás valószínűleg mindenkinek megfelel, igaz, hölgyeim?
De kár, hogy most a Palm Royale-ban nem lehet!
Ma van a Dél-Floridai Világháborús Veteránok éves lovas bankettje.
Akkor holnap este?
Sajnos csak ma érünk rá, ugye?
Szerintem mindenki kíváncsi a lakhelyedre, Maxine.
Még egy utolsó pillantás!
Szerintem ha mindannyiunkat áthívnál,
az igen szórakoztató lenne.
Pompás!
Hát, akkor várok mindenkit délután egy koktélra!
Remek! Na, és hová menjünk?
Hát a Dellacorte-villába.
Természetesen.
Te idióta! Francba, francba, francba, francba, francba!
Szedd össze magad, Maxine! Szedd össze magad!
Keversz pár koktélt és megvendégelsz pár nőt. Bassza meg!
Szedd össze magad!
Te meg mit képzelsz?
Én? Beköltözök. Te meg ki. Pakold el a holmimat! Köszönöm!
Nem, nem és nem. Nem a te házad.
Érdekes, akkor a tiéd? Mit is mondtál, mit csinálsz itt pontosan?
Mondtam. Norma gondviselője vagyok.
Akkor pihenj, közlegény!
Mivel épp zöldségként tengődik az elfekvőben.
És lefogadom, miszter,
hogy tegnap látogattad meg legelőször.
Most már elmehetsz. Erre van a bár?
Elmondom a rendőröknek, hogy elloptad Kőmacsekot.
A rendőröknek? Csak nyugodtan!
De azt se felejtsd ki, hogy utána visszahoztam!
- Törötten. - Ó, ugyan!
Csak egy kis szempillaragacs kell neki!
És ha idejönnek, megmutatom nekik
a Maxine Dellacorte nevével fémjelzett új levelezőlapomat.
Mondd csak, neked van levelezőlapod, Robert?
- Nincs. - És ha lenne is,
a „Dellacorte” név állna rajta?
Nem. Akkor kérlek...
tárcsázd csak a számot!
Na, mondom, mi lesz!
Megkeresem a legszebb szobát, ahová kiterítem az alsóneműimet,
aztán rittyentek egy koktélpartit a hölgyikéknek.
És mire ideérnek, te szépen elhúzod a csíkot.
- Nem. - Mit mondtál?
- Azt mondtam, nem. - Öltözz, és takarodj!
Nem akarok. Jól érzem így magamat.
- Ajánlom, hogy menj el! - Ajánlgasd csak!
Neked annyi! És ne kövess!
Inkább pakolj össze, hallod?
Nem jöhetsz fel ide. Ez nem a te házad.
Sokkal inkább az enyém, mint a tiéd.
Hát ez meg... Mintha kirabolták volna!
- Várj, hogy érted ezt? - A te dolgod, hogy vigyázz Normára,
és még csak rendet sem raktál?
Hát, itt történt az eset.
- A vérrög. - És?
Ha jön a vérrög, nem állsz le megágyazni.
- De a házi fiú utána megteszi. - Nem vagyok az.
Medencés, pultos, mit bánom én!
Csak azt bánom, hogy itt legyeskedsz!
Felhozom a saját cuccaimat.
A helyedben összepakolnám a gatyáimat!
Elcsaklizod a házat!
Ezt sértésnek szántad?
Nos, csak mondom, hogy ebben az országban
hosszú és büszke hagyománya van a csaklizásnak.
Szerinted hogy szereztük meg Texast? Elcsakliztuk Mexikótól.
- Ha te is, én is. - Csaklizz csak, csacska fiú!
- Tűnés! - Nem megyek sehová. Te tűnj el!
A klubban találkozunk, pohárszedőkém!
- Nem vagyunk házfoglalók. Ő az. - Még nem a miénk a ház.
Nem is kell, hogy az legyen.
Különben is jobb, ha valaki vigyáz a családi értékekre.
Nem tetszik, hogy ott vagy egyes-egyedül
abban a házban egy idegen férfival.
Féltékeny vagy?
Inkább féltelek.
Hallom, ahogy a mancsod rágod. Hagyd abba! A végén nem marad ujjad.
Amúgy sem idegen. Háborús veterán.
És sokkal jobb itt, mint a motelben.
Szavamra, Peg a 103-asból baltás gyilkos volt.
És nem is titkolta.
Ez a pasas csak félmeztelenül lófrál. Ártalmatlan.
Miért félmeztelen?
Érdekes. Ki lehet ez?
Figyelj, jobban örülnék, ha inkább máshol laknál!
Mennem kell! Látogatója jött a ház úrnőjének.
Elveted a sulykot!
Inkább pont, hogy nem!
Épp kibontakozok a helyemen.
Maxine!
Ó, siess haza! Olyan jól mulatok!
Maxi... Max...
Tényleg itt laksz!
Jó reggelt, Mrs. Dellacorte!
Csak nem Ann Holiday a Gyémánt Oldalaktól?
Kissé váratlanul ért.
Bocsánat a hirtelen látogatásért! Egy kiegészítő interjút szeretnék.
Ejha!
Bizalmasan mondom, hogy tegnap Norma néni családfáját nézegettem,
amiben amúgy nem leltem örömömet,
amikor észrevettem, hogy van egy új Dellacorte Palm Beachen.
Mit is mondhatnék?
Valamint szeretnék fotókat készíteni.
Imádom ezt a szettet! Annyira nyers!
Lövök itt egyet, rögtön a kapuban!
- Jó! - Ó, ez az!
Remek!
Jó.
Gyönyörű kisautó! Nem csinálnánk ott is pár fotót?
- Ó, de. - Jaguar! Hű meg ha!
Hú! Mintha naptárban pózolnál!
Jó. Megvan.
Lekapnál úgy, mintha épp integetnék valakinek?
- Jó. - Oké.
Tehát, ki is az a Maxine Dellacorte, született Simmons?
Azonkívül, hogy én voltam Miss Junior Ocoee 1943-ban,
Miss Chattanooga ’45-ben és Miss Mineral Bluff ’46-ban?
Igen. Azonkívül.
Egy egyszerű lány...
egy feltörekvő, csodásan jómódú családból.
Aki mindent otthagyott. mégpedig borsos áron,
hogy férje nagynénjét gondozhassa, amíg férje ellátja pilótai kötelességét.
Ezzel szolgálva nagyszerű hazájának szállítói igényét.
Micsoda szóvirágok, mily kevés részlet!
- Ügyes! - Köszönöm, Ann.
Tehát Tennessee-ből jöttél. Nashville?
- Chattanooga. - Chattanooga.
- Élnek még ott rokonaid? - Nem.
Nem, mind eljöttünk már a kis Chattanoogából.
És a nagy kérdés.
Nos, 49 éven át a világ leghíresebb emberei
azért jöttek Palm Beachre,
hogy részt vegyenek a szezon legnevesebb partiján.
Amelyről az ország összes pletykarovata csodálattal regélt.
Lesz-e idén 50. évfordulója a Tengerparti Partinak?
Lesz!
És itt fogom megtartani, ahová tartozik.
Norma tiszteletére, természetesen.
Aki, ha szerencsénk lesz, 50. alkalommal is felveszi a koronáját.
Egy utolsó képet!
Mehet?
Megvan.
Tényleg megvan.
Köszönöm az idődet. Épp megírom a határidőre.
Mikor jelenik meg?
Holnap reggel nyolcra
mindenki megismeri a Tengerparti Parti új házigazdáját.
Holnap?
Bizony.
Végre a siker útjára léptem.
Mindössze 14 óra, és egész Palm Beach megismeri a trónfosztót.
Ehhez királyi vendéglátás dukált.
Összesen négy órám volt összerakni egy szép terítéket és koktélt.
Csak a képzeletem szabott határt.
Meg ez az egy szem... konzerv.
Hol a kaja?
Éhes vagy? Összedobok neked valamit a kiskonyhámban.
Nem, ne készítsél nekem semmit!
Hol a kaja a villából?
Te nem ismered a gazdagok életét?
Én gazdag vagyok.
Akkor jól tudod, hogy semmit sem tartasz otthon.
Mivel a napjaid brunchokkal és ebédekkel telnek,
az estéid pedig gálákkal, és persze odafigyelsz a vonalaidra.
Hát... Ezt tudtam! Mindenki tudja.
És azt is tudod, hogy ha egy kis koktélpartit akarsz,
ahhoz catering kell.
Sok szerencsét! Nem lesz könnyű így hirtelen, a szezon kellős közepén.
Ahhoz ismernie kell valakit az embernek.
De várjunk, te nem is ismersz senkit!
Igazából pont ismerek valakit! És nem kell a teljes catering.
Csupán egy pompás teríték!
Teríték!
Hát szia!
Mindenki!
Épp megvilágosodtam, de most csak érezzétek az energiámat!
Remélem, nem ciánkapszuláztok! Szupi! Nem haltatok meg.
Itt a barátnőd.
Mondtam, hogy visszajön!
- Szervusztok! Rossz vicc volt? - Ó, Maxine, hát te?
Linda... micsoda teríték!
Milyen szépen elrendezted azokat a szalámikat!
Köszönöm, Maxine.
- De most meditálunk, szóval... - Kezdjük is el!
Gyere, csatlakozz hozzánk!
Csak szeretnék egyet kérdezni.
- Jó. Gyorsan... - A gyűlés után.
- Jól van. Akkor... - Csüccs!
Jó.
Már ezer éve nem ültem a földön.
Ma a partnerségről lesz szó.
Hozzátok hasonlóan én is reményvesztett vagyok.
Folyton azt kérdezem magamtól:
„Vajon a világnak a mostani házasságokra van szüksége?”
Igen.
Mármint főleg Amerikában, ahol a nőktől elvárják,
hogy egy előre kiadott sors terhét vállalják magukra.
Tehát akkor mi nemzetként
ezt az elvárást exportáljuk más országokba is, nem?
Egy dologról beszélek.
Vietnámról!
Bizony, Vietnámról.
Elvesztettem a fonalat.
Nem érted, hogy az amerikai dominancia a dél-vietnámi falvakban
nem más, mint államilag támogatott hímsovinizmus?
Mind megtapasztaltuk már.
Például én.
Otthagytak az oltár előtt.
Ehhez egy egész rendszer csődje kell.
Ahhoz, hogy a férfi egyáltalán úgy érezze, megteheti ezt a nővel.
- Érted, miről beszélek, Maxine? - Nem nagyon.
Dél-Vietnámról van szó.
A dél-vietnámi emberek a menyasszonyok. Amerika meg a vőlegény, világos?
Eljegyezte, ezer meg egy ígéretet tett,
aztán otthagyta az arát az esküvő napján, a násznép előtt...
vagyis az egész világ előtt.
Ez az amerikai férfieszme,
- amit meg kell vizsgálnunk... - Igen.
...mindenhol, ahová Amerika betette a lábát.
- Pontosan. - Igen.
- Köszönöm. - Erről van szó.
Nyilván rossz jegyesség volt.
Micsoda?
Jobb, hogy Amerika otthagyta Dél-Vietnámot az oltárnál,
csak 1963-ban kellett volna, a násznép szeme láttára.
Linda, a jó házasság titka nem az ellenállás,
hanem a teljes odaadás.
- Nem, Maxine, ennyire nem vagy elveszve. - Mi a fasz?
Nem vagyok elveszve, Linda.
Hiszen megtalált!
A férjem.
Büszke feleség vagyok, és büszkén viselem a nevét.
A világba kiabálnám! Hadd hallja mindenki!
Dellacorte!
És büszkén támogatom abban, hogy minden álmát valóra váltsa.
Ugye, lányok?
Ti nem?
Nem?
Apropó álmok,
azért jöttem, hogy kérjek valamit.
Jó. Menjünk ki!
- Erre! - Remek.
- A bár mögé! - Jó.
Remek! Ön menjen csak tovább,
- majd az oszlopoknál jobbra! - Rendben.
Köszönöm.
Honnan tudod, hová kell...
Mindenki ismeri a Tengerparti Parti helyszínét.
Hogyne.
Ez már kicsit feszegeti a segítségnyújtás határát.
Hát, köszi még egyszer, hogy segítettél a herkentyűrendeléssel.
Tűéles délután lesz.
Senki sem ért úgy a terítékhez, mint te.
Én vagyok az Oldalak címlapján.
A jó benyomást fenn kell tartani.
Ezzel emelve a férjedet, és egyúttal saját magadat,
Palm Beach társaságának új szerepébe.
Tökéletesen megértesz.
Jól van. És hol van a férjed? Hiszen érte csinálod az egészet.
Épp az égben repked értem élve.
Egy 737-est terelget parttól partig.
- Értem. - Jó.
Öt kiló homárfarok, öt kiló rákláb,
két kiló óriás garnéla, fél kiló füstölt tőkehal,
20 deka kaviár,
100 osztriga,
és 70 kiló zúzott jég.
Négyszáz dollár lesz. Készpénz vagy csekk?
A csekk egyszerűbb lesz!
Na, hogy nézek ki? Megfelelek az alkalomra?
Azta, milyen rózsaszín!
Nem túl laza? Hiszen egyberuha.
Nem, kitettél magadért.
Köszönöm.
Nahát, Linda! Micsoda tornyok!
Tényleg? Bevallom, hiányoznak a nagy volumenű asztalok.
Na, kit akarsz ezzel lenyűgözni?
Segítesz befejezni?
- Tiéd az orchidea, enyém a szőlő. - Örömmel.
A... Jó.
Tudod, Maxine, szerintem tartozol magadnak a beismeréssel,
hogy miért is jönnek ide ezek a hölgyek.
Nem sértésből mondom, de szerintem nem puszta kedvességből.
Tudom. Én voltam a Gyémánt Oldalak címlaplánya.
Jönnek megnézni a konkurenciát.
Nem, Maxine. Akarnak tőled valamit.
Mim van nekem, amire ezek a nők vágyhatnak?
A Tengerparti Parti.
A Tengerparti Parti?
Igen. A Tengerparti Parti, a gálák, mind ugyanolyanok.
Sok pénzt hoznak a konyhára.
Bocsi, ezt nem értem.
Mondok egy példát!
Tavaly egy fiatal, fogdosós látszerész...
csapott egy méretes gálát a „családi alapítványának”.
Az összes pénzt megtartotta, és portrékat készíttetett magáról.
Jézusom, és mi lett vele?
Ugyanaz, mint a többiekkel: semmi.
Szerintem a Tengerparti Parti célja elég egyértelmű.
A környezetvédelemről szól,
hogy ne legyen szemetes a part, a Dellacorte-part.
Pontosan, Maxine. A Dellacorte-partért van.
Bárki is rendezi, mindig is...
Szia!
Ő a medencés fiú.
Kissé csipkelődő kedvében van ma.
A medencés fiú?
Ne gondolj nekem semmi rosszra!
Tessék, fény!
Te most a növényhez beszélsz?
Igen, ő Patsy.
Szia, Patsy! Semper fi, katona!
TENGERÉSZGYALOGSÁG
Mindhalálig.
- Szolgáltál? - Koreában.
Örülök, hogy túlélted.
Még nem.
Igen, egyetértek. Pá!
- Kedvelem. - Igen, haláli forma.
Hát... jól van.
Köszönöm.
Nagyon szívesen.
Most elküldesz.
Nem! Linda, dehogy küldelek, csak azt mondom, hogy menj el!
- Jó, értelek. - Nem, Linda! Figyelj...
Evelyn bármikor befuthat.
És ti gyűlölitek egymást.
Elrontaná a partit, ha maradnál.
Veled is barátkoztam egy kicsit, és most vele is!
Értelek.
Jó, ezek ők lesznek. Menned kell!
- El kell tűnnöd. - Jó, elbúcsúzok.
Ne, ne, ne! Ne arra! Hátra!
Uramatyám!
Nem akarom, hogy meglássanak, már bocsánat! Hátsó ajtó! Menj!
- Ez nevetséges! - Nem ne...
Majd elmegyünk moziba!
Annyi filmet meg akarok nézni!
Mary!
A fűre parkoltam.
- Isten hozott a Dellacorte-villában! - Ezt inkább neked kéne mondani.
Mióta élsz itt? Három órája?
De mondhatni, a szívemnek mindig is itt volt a helye.
Mai tait!
Sok mentával, ananász helyett narancsszelettel, kevés jéggel.
Ne feledd a napernyőt!
Pikkpakk kész lesz! Helyezd magad kényelembe!
Szia! Jó ez a zene.
Köszönöm. Legalább most nem növényekhez beszélek.
Ideértek már?
Most.
- Képzeld! - Na?
Kipenderítettek.
Mindenkivel megesik. Ne aggódj!
Köszi.
Keverhetek neked egy italt? Egy Gin Rickey-t.
Egy gimletet! Az is jó lesz.
- Szia, barátosném! - Lám, lám, nincs itthon a cica!
Norma tudja, hogy itt illegeted magad a házában?
Dehogy, már hogy tudná! Kómában van.
Mississippi puncsot kérek, bourbon helyett rozswhiskey-vel, hidegen,
aztán szépen elmagyarázod, hogy mit keresel itt!
Máris!
- Robert? - Egészség!
- Linda? - Gin Rickey-t?
Robert, fizetek neked 30 dollárt csekken,
ha felkapsz egy kötényt és beállsz a bárba.
Épp pakolom a gatyáimat.
De csak üldögélsz.
Linda, és te?
Annyira csodás terítéket rittyentettél!
Biztosan értesz a jéghez és a miniatűr napernyőkhöz!
- Kérlek! - Én nem iszok.
Most is iszol.
Mármint ezután. Meg egy pár után. Nem akarok belerondítani a partiba.
Hú! Köszike!
Hé, van egy koktéllista a pult belsején!
Mississippi puncs. Jó. Mississippi puncs. Mississippi puncs.
Konyak.
Konyak. Hol a konyak? Há! Itt a konyak.
- Isten hozott nálunk! - Még nem az, drága.
Erre!
Veled ellentétben én már jártam itt.
Én egy General Harrison tojáslikőrt kérek, kemény habbal, de ne túl keménnyel!
Egy kis extra szerecsendióval, és ne legyen túl jeges!
Cukorfalat vagy!
Tojás.
General Harrison... Tojás, jól van.
Raquel! Mit hozhatok? Medford Rum Sourt?
Brandy Shamperelle-t? Arf and Arfot? Portói Sangaree-t?
- Egy pohár fehérbort. - Ó, hála az égnek!
És egy 10 000 dolláros csekket.
Már ha szeretnél jönni a jövő heti Havannai Est gálámra.
Az összeg a rossz ellátásban részesülő és szegény floridai Batista-híveknek megy.
Norma egy partit sem hagyott ki.
Bizonyára az örököse sem tenné.
Mi?
Szóval te harcoltál is, mi?
Mondjuk, hogy szerencsém volt!
- Egészség! - Egészség!
A szerencse is egyfajta trauma, nem?
Ki beszélt itt traumáról?
Szerintem ha azzal telik az életed,
hogy a saját generációs traumáidat túrod fel...
akkor másokon is kiszagolod.
Még ha ők nem is tudnak róla.
Jó, de te jómódban nőttél fel.
A családom vagyona... amiből amúgy egy centet sem kaptam...
mások fájdalma árán jött létre.
Főleg a nagyapám esetében...
aki a vasúti építkezésekből szedte össze, miután hét állam őslakosait is kisemmizte.
Így meglepő módon lázadó lettem.
Klassz!
Mióta laksz itt Normánál?
Idén három éve.
- Azta! Akkor közel állsz hozzá. - Nagyon.
- De nem úgy. - Én nem ítélkezem.
Említett engem valaha?
Azt tudom, hogy utálod Evelynt, amióta hozzáment az apádhoz,
mivel szerinted aranyásó.
Nagyjából ennyi.
Hacsak te nem akarsz mondani valamit.
Nem, semmit. És te?
Nem, semmit.
Jó bármixer vagy.
A fene! Elfogyott a piros.
- Nekem van, de kell két zöld. - Megegyeztünk!
Ó, Evelyn! Én adok egy kéket, ha adsz egyet Dinah zöldjéből.
Mi az a kerek fehér?
Mary, az csak aszpirin.
Várjunk! Kinél van ital?
Hölgyeim, a koktélok!
Mai tai, extra mentásan.
General Harrison tojáslikőr.
Mississippi puncs rozswhiskey-vel.
És bor.
Maxine, biztosan egész nap csuklottál!
Mindenki rólad diskurál.
„Ki ő? Honnan jött? Hogyan őrzi meg az alakját?”
És persze a legfontosabb:
„Hogy a pokolba került a Dellacorte-villába?”
A szépségversenyeken
mindenki tudja, hogy az interjúk kérdései egy második,
fontosabb kérdést rejtenek magukban.
Hát valakinek készen kell állnia a fogadására, nemde?
Hiszen tegnap mondta az orvosa, hogy jobban gyógyulna,
ha készen várná vissza az eddigi élete.
Ám ha Norma, isten ments, nem épülne fel,
a drága Douglasem előnnyel indul az örökségét illetően.
A társasági rendben, amelytől hosszú ideig kellett távol maradnia.
Ha Norma helyét őrizgeted, adok egy tippet.
Norma sosem kürtölné világgá a koktélpartiját
Grayman szalonjának csendes szentélyében.
Norma kézzel írta a meghívóit,
és ő maga kézbesítette hetekkel a parti előtt.
Kész csoda, hogy mind ráértünk
a szezon kellős közepén.
Így van, Mary.
Nos, mondhatni, én amolyan fiatalos...
és mondom is... újféle spontaneitást viszek
a régimódi hagyományokba, Mary, amik őszintén elég...
öregesek.
Mary, Maxine még új itt, ne kritizáljuk!
És Maxine,
én komolyan gondoltam, hogy szívesen segítek partit szervezni,
már ha megvan Norma Rolodexe.
Szerinted felfalják élve?
Ha igen, akkor biztos megakad a torkukon.
Szoktál?
A testem a templomom.
Annak is kell egy kis füstölő.
Mi a f...
Jézus! Ne már!
Apropó tervezés,
tudod, hogy Norma kért-e segítséget a tragikus esemény előtt?
Ó, egy hölgynek nem illik egy másik hölgy dolgai között matatni.
De a bútorait és a tányérjait gond nélkül használod.
Raquel! Ne légy tapintatlan!
Szerinted melyik beszállítókat bízod meg?
Ekkor kapcsolt be Evelyn partiszervező profizmusa.
Nem csoda, hogy ő volt a trón várományosa.
Norma kedvencét hívom.
És az ki lenne?
Normát is megkérdezhetnéd.
Mary! Még ne!
Mindenre gondoltam már.
Hiszen nem egy sima parti.
Hanem egy bál.
Drágám, ez nem egy mezei soirée.
Sem egy tennessee-i porfészek hátsó kertes szülinapi zsúrja.
Ez a szezon csúcspontja!
Megtervezted már a belépődet?
A belépőmet?
Még emlékszek Norma belépőjére,
amikor Botticelli Vénuszának öltözött egy igazgyöngyökkel teli kagylóban.
És amikor Kleopátra királynő volt,
akinek szekerét egy sereg ausztrál testépítő húzta.
Vagy tavaly,
amikor Mária Antóniaként, fehér parókában jelent meg.
Párizsból hozatta a süteményeket.
Mindig koronával a feje tetején.
Maxine, a Tengerparti Parti egy teljes produkció!
Úgy tűnik.
Ó, Maxine, jut eszembe!
Ha a pénzügyeknél tartunk,
a Fibi még mindig nem kapta meg a 75 000 dolláros csekkedet,
amit a csodálatra méltó felajánlásod után kapunk.
Hiszen emiatt kerültél a Gyémánt Oldalak címlapjára.
Kértek még esetleg ráklábat?
Nyers osztrigát? Kagylót? Kaviárt? Homárfarkat?
Csak a csekket.
- Éljen a Fibi! - Éljen a Fibi!
Palm Beach annyira kicsi hely!
Ha elég régóta élsz itt, minden villához kötődik emléked.
És nem mindegyik jó.
Gondolom.
Tudod...
Régen jóban voltam Normával.
Ugyanabban az otthonban van, mint apu.
Mi a baja?
Évek óta egyre rosszabbul van.
Nagyon szenved.
Mint mindenki.
Hát igen.
Ölelj meg, légyszi!
Semmi baj.
- Sajnálom. - Úristen! Ne sajnáld!
Bármit is sajnálsz, az nem a te hibád.
Biztos nem visztek magatokkal egy kis homárfarkat?
Vagy csomagolok egy kis garnélát,
amit beletehettek a táskátokba!
Evelyn, hadd készítsek egy elviteles szalvétát
egy kis keksszel, sajttal és rákocskával!
Maxine! Hadd kérdezzek egy őszintét!
Csak tessék!
Van neked egyáltalán pénzed?
Hogyne. Tengernyi.
Meg amúgy is, ha Norma tragikus módon kimúlik,
Douglas megkapja az örökséget,
és akkor meg tudjuk rendezni a szezonzáró bált.
Szegénykém!
Igazából szólhattam volna.
Douglasre nem hagyott semmit.
Micsoda?
Ha Norma eltávozik, a nagymacskákra száll a vagyona.
Nem értelek, Evelyn. Kikre?
Ha végre eltávozik... ami igen szomorú nap lesz...
akkor az egész vagyonát egy alap kapja,
a Palm Beach-i Pedigrés Macskák Társasága.
Ezt honnan tudod?
Normával mindent tudtunk egymásról.
Képzeld! Rólad is.
Ami azt illeti, Normával folyton a vicsorgós karácsonyi lapjaidon nevettünk
a koktéljaink felett,
amiket nyilván azért küldtél, hogy Dougie is kapjon a jóból.
De mindig megmondta, hogy akkor sem adna neki belőle,
ha ő lenne az utolsó Dellacorte a Földön. Márpedig az.
Már ha nem vagy terhes,
de biztos vagyok benne, hogy nem.
Így én fogom rendezni az idei gálát,
természetesen Norma tiszteletére.
És itt fogom tartani, a hagyomány tiszteletére.
Gondolom, az örökös... bárki is legyen az...
szeretne egy jókora részesedést belőle, ami azért várható.
Milyen nagyvonalú!
Cserébe megkíméllek a szép pofikád arcvesztésétől.
Hiszen mondtad, hogy holnap jelentik be a Gyémánt Oldalakban.
Evelyn!
Egész életemben a sikerre vártam,
már ha a siker az anyagi jólétet jelenti,
gondtalan életet, mintha felhőn járnék,
folyton a föld felett.
De ma rájöttem, hála neked,
hogy a siker nem az út vége.
Az még csak a kezdet.
Nem is tudtam, hogy költő vagy.
Inkább valami betolakodónak néztelek.
Lebuktam, Evelyn.
Egy petákom sincs.
És igen, ez biztosan bekerül majd a Gyémánt Oldalakba.
De tudod, a Dellacorte-villa az egyetlen helyszín,
ahol a szezonzáró Tengerparti Partit meg lehet rendezni.
Ha szeretnéd a soirée-t, akkor össze kéne fognod velem.
Soha.
Tudom, hogy inog a trónod.
Én pedig alig állok a lábamon.
Ha elbuksz, én elkaplak.
És ha elkaplak, akkor én szorosan magamhoz foglak.
Találd meg a kulcsot Norma széfjéhez,
szerezd meg a Rolodexet, akkor rátérhetünk a tárgyra!
Az a kicseszett Norma!
Ha kulcs lennék.
Kulcs!
Maxine?
Itt vagyok!
Már... évtizedek óta nem jártam itt.
Mit műveltél?
Jól szétbarmoltam a családi lakot, mi?
Részeg vagy?
Kérnék tőled valamit.
Jó. Persze, szívem. Bármit.
Vigyél fel, és dugj meg úgy, mint egy Dellacorte!
- Fel! - Igenis!
Ó, Douglas, mondd újra!
Újra!
Maxine Dellacorte!
- Még egyszer! - Jézusom!
Maxine Dellacorte!
Jaj, ne!
Mrs. Douglas Dellacorte!
Ó, igen! Ó, bébi! Ó, istenem!
- Ó, basszus! - Douglas!
- Ó, istenem! - Fuj! Tűnés innen!
Szeretlek!
Én vagyok Mrs. Douglas Dellacorte!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra