PAREMTA DŽULIET MAKDENIEL KNYGA
„MR. & MRS. AMERICAN PIE“
Baigiau.
Robertai?
Kur mano Robertas?
Norėčiau dar vieno martinio.
Tada galėsim pažaisti daktarais.
Robertai, prašau, ateik.
Juk nebepyksti ant manęs, tiesa?
Robertai?
Kaip tekanti saulė,
taip ir kasdienis „The Shiny Sheet“ pristatymas Palm Biče
įžiebdavo galimybių ir vilčių kibirkštį.
Įtakos visuomenėje kilimas ir kritimas, palikimų skyrimas ir atėmimas,
kritika už netinkamą elgesį, pagyros už nepriekaištingą elgesį.
Kiek galimybių, tiek ir rizikos.
Kaip manyta, tą rytą Marijos Deividsoul įtaka šoktelėjo į aukštumas
dėl jos taip sėkmingai surengto aukciono kovai su fibroze.
Dainos padėtis visuomenėje irgi tebebuvo aukštumoje
dėl visko, ką ji darė kovoje prieš vaikų vėžį.
Rakelės įtaka, kaip visada, buvo neaiški,
bet ji dėjo visas viltis
į savo būsimą puotą.
Evelina, kuri buvo įsitikinus,
kad tuoj atsisės į sostą, tą rytą patyrė nemenką šoką.
Tuo tarpu vieno žmogaus padėtis visuomenėje,
regis, dar labiau sustiprėjo po ištiktos embolijos.
Netrukus paaiškės, kad sezono pabaigos Palm Bičo puota -
didžiausias metų įvykis,
kuris visuomet pakartotinai užtvirtindavo jai aukščiausią vietą visuomenėje,
baigiantis kiekvienam sezonui,
buvo didysis prizas, kurio šitaip troško visos Palm Bičo grietinėlės atstovės.
Kadangi Normos sveikata gerėjo,
niekas negalėjo žinoti, ką žada ateitis
bet kuriam iš mūsų.
Ką tu darai...
Neliesk mano apatinių, iškrypėli tu!
Susirink savo šūdą ir dink iš čia.
Sveika sugrįžusi.
Ne. Šiandien brangenybių neatnešiau. Noriu išsiųst telegramą.
- Klausau. - Gerai.
„Čikagos O'Hero oro uostas, Tarptautinės oro linijos, lakūnų poilsio kambarys,
kapitonui Delakortei, antraip Simonsui.
Svarbios naujienos.“ Taškas. „Normos sveikata gerėja.“ Taškas.
„Palikimo teks laukti savaites ar mėnesius.“ Taškas.
„Nuomininkų antplūdis.“ Taškas. „Pranešiu, kur apsistosiu.“ Taškas.
- Užsirašėte? - Du doleriai.
Ką daryti dabar, kai karalienė laikosi įsikibusi į gyvenimą?
Dar nuo grožio konkursų laikų
vadovaujuosi tokiu devizu:
„Niekada nenuleisk rankų“.
Primena lotynų išmintį.
- Maksina? - Mice!
Vakar mane metė mano vaikinas.
Brangute. Imk.
Ačiū.
Po to, kai pasimylėjom ir nuėjom į kinų restoraną
pavalgyti sriubos su krevetėmis, už kurią aš sumokėjau...
Mylėjotės prieš vakarienę?
Pažiūrėk, ką turiu.
Matai tą įrėmintą 20 dol. banknotą?
Tai buvo pirmasis atlyginimas, kurį gavau
už dalyvavimą grožio konkursuose.
Deja, tai paskutiniai pinigai, kuriuos turiu.
Šįryt jau norėjau sudaužyti rėmelius, kad susimokėčiau už benziną.
Pakėliau rėmelius virš galvos, pažvelgiau į juos,
stabtelėjau ir pasakiau: „Ne!
Kažkam karjeros pradžioje
tie pinigai gali tapti įkvėpimu.
Ar bent jau galimybe susimokėti už sriubą su krevetėmis.“
Todėl noriu atiduoti juos tau - vieninteliam nedviveidžiam žmogui,
kurį teko sutikti Palm Biče. Ypač dabar.
Arba tai galėtų būti užmokestis už man sutvarkytus nagučius.
Nes jiems reikia Micės pagalbos.
Maksina. Matei šio ryto „The Shiny Sheet“?
Ne. O ką? Kas? Pakavausi.
Na, jo vedamasis straipsnis yra apie tave.
Ką?
„Kas ta ponia Daglasas Delakortė?“
O Dieve. Tuojau apsivemsiu.
Arba apsividuriuosiu. Ne, turbūt apsivemsiu.
- Arba padarysiu ir tą, ir tą! - Skaityk jau, Maksina!
„Po įspūdingo pasirodymo vakarykščiame aukcione,
kuris buvo skirtas kovai su fibroze,
visi nori sužinoti, kas ta ponia Daglasas Delakortė.“
„Dabar, kai Norma Delakortė atsidūrė ligos patale,
kaip bus su garsiąja sezono pabaigos Palm Bičo puota,
kuri buvo rengiama Delakortės namuose 49 metus iš eilės?“
Pasitikite gražuolę Betę.
Ši įmantri šifono šilko suknelė
puikiai tinka kokteilių valandėlei prieš vakarienę.
Ši maksi suknelė skirta toms, kurios nori paslėpti kulkšniukus.
„Ar pavardės paveldėtoja paveldės ir iškilmingąją puotą?“
Ponios?
Atėjau čia, kad jus nuraminčiau.
Palm Bičo puota būtinai įvyks.
Žinoma, visos gausite kvietimus.
Brangute, malonu girdėti. Mes čia dalyvaujame madų šou.
Na, dievinu madų šou.
Ačiū, bičiuliai. Ačiū, Greimanai.
Ji buvo šio ryto „The Shiny Sheet“ pirmajame puslapyje.
Galime tęsti?
Mūsų žavioji Dorina.
Ji dėvi įstabių raštų suknelę paaukštintu liemeniu.
Ponios, ar kuri nors gavote pakvietimą į Palm Bičo puotą
iš Normos, kol ji dar buvo sveika?
Ne.
Kadangi pakvietimai nebuvo išsiuntinėti,
įdomu, ką tu pakviesi į Normos puotą, Maksina.
Tik mus? Juk esam vienintelės, kurias pažįsti.
Skandalas „The Sheet“ - garantuotas.
Ši pelerina suteikia savitumo ištaigingai šilko suknelei,
platėjančiai į apačią.
Dievinu rožinę spalvą. Ji tokia jaunatviška... ir primena dešrainį!
Maksina, mielai tau padėčiau sudaryti svečių sąrašą.
Evelina, ačiū. Na, būtų nuostabu.
Na, Normos puotos paslaptis slypi jos garsiajame vizitinių kortelių dėkle,
kuris turbūt yra vertingiausias daiktas visame Palm Biče
ir kurį ji saugo po raktu banke
- kartu su savo brangakmeniais. - Yra dar brangakmenių?
Ten ji saugo savo karūną.
- Karūną? - Bet kortelių dėklas...
Jis užtikrintų, kad į puotą susirinktų visi turtingiausi ir garsiausi
pasaulio žmonės.
Jei ir ne dėl tavęs,
tai brangiai Normai pagerbti.
Bet, Maksina, galbūt jie susirinks ir dėl tavęs.
Žinoma, jiems visiems kils tas pats klausimas, kaip ir mums.
Kaip rašo „The Sheet“: „Kas ta ponia Daglasas Delakortė?“
Visi nori žinoti.
Jei jums patinka slėpynės,
iš po šios nuostabios geltonos tunikos be rankovių
pasirodys lygaus kirpimo kelnės.
Maksina, manau, tai gera proga mums, visoms ponioms,
pažinti, kokia esi iš tikrųjų.
Norėčiau jus pakviesti, ponios,
na, kokteilių. Šįvakar klube.
Manau, kokteilių valandėlė mums visoms tiktų, tiesa, ponios?
Deja, negalėsi jos surengti klube „Palm Royale“, brangute.
Šįvakar ten vyksta kasmetinė
Pietų Floridos Pirmojo pasaulinio karo veteranų kavaleristų vakarienė.
Na, gal tada rytoj vakare?
Tiesą sakant, galėtume tik šįvakar, tiesa, ponios?
Esu įsitikinusi, kad visos norėtų pažiūrėti, kur gyveni, Maksina.
Paskutinis žvilgtelėjimas.
Manau, jei mus visas pasikviestum į savo namus,
būtų labai smagu.
Nuostabu.
Na, lauksiu jūsų visų per kokteilių valandėlę.
Puiku. Kur susitinkame?
Delakortės namuose.
Žinoma.
Kvailė! Velnias!
Susikaupk, Maksina. Susikaupk.
Suplaksi kelis kokteilius ir priimsi kelias ponias. Šūdas!
Susikaupk.
Ir ką tu čia darai?
Aš atsikraustau. O tu išsikraustai. Nunešk mano daiktus. Ačiū.
Tu neatsikraustai. Ir aš neišsikraustysiu. Čia ne tavo namai.
Keista, gal tavo? Gali man priminti, ką tu čia darai?
Jau sakiau. Prižiūriu Normą.
Puikus darbas, kary,
nes dabar ji vegetuoja išėjusių iš rikiuotės žmonių namuose.
Ir galiu duoti nukirsti galvą,
kad vakarykštis tavo vizitas pas ją buvo pirmasis.
O dabar gali eiti. Baras toje pusėje?
Iškviesiu policiją ir pasakysiu, kad mačiau, kaip pavogei Akmeninę Meibelę.
Policiją? Pirmyn.
Tik nepamiršk pasakyti, kad aš ją grąžinau.
- Tu ją sudaužei. - Liaukis.
Nėra nieko, ko nebūtų galima suklijuoti blakstienų klijais.
Kai policija čia pasirodys, aš būtinai parodysiu
savo naujus raštinės reikmenis, ant kurių parašyta „Maksina Delakortė“.
Sakyk, o tu turi raštinės reikmenų, Robertai?
- Ne. - O jei ir turėtum,
ant jų būtų parašyta „Delakortė“?
Ne. Tuomet, prašau...
kviesk policiją.
Tai va, bus taip.
Susirasiu gražiausią kambarį name, susidėsiu savo apatinius,
o tada surengsiu kokteilių vakarėlį ponioms.
Ir kai jos čia pasirodys, tu jau būsi išėjęs.
- Ne. - Ką tu pasakei?
- Pasakiau ne. - Vilkis marškinius ir čiuožk.
Nesiruošiu to daryti. Man ir taip gerai.
- Ką gi. Verčiau eik jau. - Priversk.
Esi priverstas. Ir nesekiok man iš paskos!
Verčiau susirink savo daiktus.
Tau čia negalima. Tai ne tavo namai.
Daugiau mano nei tavo.
Čia panašu į nusikaltimo vietą.
- Pala, kaip suprasti? - Aiškini man, kad rūpiniesi Norma,
o net jos kambario negalėjai sutvarkyti?
Na, čia viskas ir nutiko.
- Jos embolija. - Ir ką?
Na, juk negalėjau vidury priepuolio kloti jos lovos.
- Toks namų tvarkytojo darbas. - Aš nesu namų tvarkytojas.
Baseino prižiūrėtojas, namų tvarkytojas, koks skirtumas?
Tik galiu pasakyti, kad man iš tavęs jokios naudos.
Atsinešiu daiktus pati.
O tu verčiau pakuokis savo kelnes.
Skvoterė.
Sakai taip, lyg tai būtų įžeidimas.
Na, turėtum žinoti, kad ši didinga šalis
turi ilgą ir garbingą skvotinimo istoriją.
Kaip kitaip būtume gavę Teksasą? Tik paskvotinę Meksiką.
- Tu skvoterė, aš skvoteris. - Skvoteris skvoterį pažino.
- Čiuožk iš čia. - Aš niekur neisiu. Pati čiuožk.
Pasimatysim klube, džino pilstytojau.
- Ne mes skvoteriai. Jis skvoteris. - Namas mums dar nepriklauso.
Na, ir kas?
Juk kas nors turi jį prižiūrėti, ginti šeimos interesus.
Man nepatinka, kad gyvensi name viena
su kažkokiu nepažįstamu vyru.
Ar mano Daglasas pavyduliauja?
Tavo Dagis nerimauja.
Girdžiu, kad grauži pirštus. Liaukis. Taip gali likti be pirštų.
Be to, truputį pažįstu jį. Jis - veteranas.
Ir čia daug jaukiau nei motelyje.
Pegė iš 103 kambario - buvusi žudikė.
Ji visai to neslėpė.
Tas vyrukas tiesiog vaikštinėja be marškinių, ir tiek. Jis nepavojingas.
Kodėl jis be marškinių?
Keista. Kas galėtų ateiti?
Klausyk, norėčiau, kad susirastum kitą gyvenamąją vietą.
Klausyk, turiu bėgti. Pas ponią atėjo svečių.
Tu per daug neįsijausk.
Žinai, aš niekada per daug neįsijaučiu.
Tiesiog esu moteris, siekianti savo tikslo.
Maksina.
Prašau, greičiau grįžk. Čia labai gera.
Maksi...
Tu tikrai čia gyveni!
Labas rytas, ponia Delakorte.
Pati Ana Holidei iš „The Shiny Sheet“.
Netikiu savo akimis.
Atsiprašau, kad trukdau. Tiesiog noriu šiek tiek informacijos.
Kalbant tarp mūsų, vakar ieškojau medžiagos tavo tetos Normos nekrologui,
kas man, beje, nebuvo itin malonu,
bet sužinojau, kad Palm Biče yra nauja Delakortė.
Nežinau, ką ir pasakyti.
Taip pat norėčiau padaryti kelias nuotraukas.
Man patinka, kaip tu apsirengusi. Labai originaliai.
Gal papozuotum tarpduryje?
- Gerai. - Taip.
Žavu.
Puiku.
Graži mašina. Gal padarysim kelias nuotraukas prie jos?
- Gerai. - Jaguaras.
Nuotrauka kaip iš kalendoriaus.
Gerai. Nufotografavau.
Gal nufotografuok, kaip aš kažkam mojuoju?
- Gerai. - Ką gi.
Taigi, kas yra Maksina Delakortė, buvusi Simons?
Be to, kad esu 1943 m. „Mis jaunoji Okojis“,
1945 m. „Mis Čatanuga“ ir 1946 m. „Mis Mineral Blafas“?
Taip. Be to.
Tiesiog mergina...
iš prestižinės ir prašmatnios šeimos,
kuri metė viską, ištikus didžiulei bėdai,
ir atskubėjo prižiūrėti savo vyro sergančios tetos,
kai tuo tarpu jis toliau tarnauja savo keleiviams
ir tenkina šios didingos šalies transportavimo poreikius.
Labai gražiai, bet aptakiai pasakyta.
- Tai - talentas. - Ačiū, Ana.
Esi iš Tenesio. Sprendžiu iš akcento. Našvilis?
Čatanuga.
- Tavo šeima vis dar gyvena ten? - Ne.
Ne, mes visi išvykome iš mažosios Čatanugos.
Ir pagrindinis klausimas.
49 metus turtingiausi ir garsiausi vyrai bei moterys
iš viso pasaulio susirinkdavo Palm Biče
dalyvauti didelio dėmesio sulaukiančioje sezono šventėje.
Apie ją pagarbiai rašydavo visi leidiniai, nušviečiantys garsenybių gyvenimą.
Ar šiemet Palm Bičo puota švęs 50-metį?
Taip.
Aš ją surengsiu čia, kur ji visada ir vykdavo.
Normos garbei, žinoma.
Kuri, jei nusišypsos laimė, 50-ą kartą užsidės savo karūną.
Dar vieną nuotrauką.
Pasiruošusi?
Jau nufotografavau.
Tikrai nufotografavau.
Ačiū, kad skyrei man dėmesio. Turiu skubėti, kad suspėčiau.
Kada straipsnis pasirodys?
Iki rytojaus aštuntos valandos ryto
visas miestas sužinos apie naująją Palm Bičo puotos šeimininkę.
Rytojaus?
Taip.
Aš vykdžiau savo planą.
Po 14 valandų visas Palm Bičas sužinos, kad atvyko būsimoji karalienė.
Reikia tuojau pat sudaryti karališką įspūdį.
Per keturias valandas turiu dekoruot stalą ir sugalvoti kokteilį.
Pasaulis yra mūsų austrė.
Bet ne visiems lemta surasti joje perlą.
Kur visas maistas?
Išalkai? Galiu paieškot ko nors savo virtuvėlėje.
Ne, man nieko iš tavęs nereikia!
Kur šiuose namuose yra maistas?
Nusimanai ką nors apie turtingus žmones?
Aš ir esu turtinga.
Na, tada turėtum žinoti, kad tavo namuose maisto nebūna.
Nes dienomis valgai vėlyvus pusryčius ir priešpiečius,
o vakarais eini į šventinę vakarienę, be to, turi saugoti figūrą.
Žinoma, kad žinau. Visi tą žino.
Dar turėtum žinoti, kad jei nori surengt kokteilių vakarėlį,
užsisakai maisto tiekėją.
Bet susirasti maisto tiekėją sezono metu - misija neįmanoma.
Nebent turi pažįstamą maisto tiekėją.
Bet, pala, tu jo neturi, tiesa?
Turiu, jei nori žinoti. Ir man nereikia jokio tiekėjo.
Man tereikia gražiai dekoruoto stalo.
Gražiai dekoruoto stalo!
Sveikutė.
Gerai, dėmesio.
Aš patyriau apsireiškimą, dabar noriu, kad pajustumėt mano energiją.
Tikiuosi, jūs nenusinuodijot. Gerai. Jūs gyvos.
Atėjo tavo draugė.
Sakiau, kad ji sugrįš.
- Sveikutė. Netikęs pokštas. - Maksina, ką čia darai?
Linda, koks stalo dekoras!
Niekas nemoka taip išdėliot mėsytės, kaip tu.
Na, ačiū, Maksina.
- Bet dabar mes medituojam, gal... - Gerai, pradedam.
Gal prisijungsi prie mūsų?
Tik norėjau kai ko paprašyti.
- Gerai. Mes tik... - Po susiėjimo.
- Gerai, taip. Mes... - Sėskis.
Gerai.
Šimtą metų nesėdėjau ant grindų.
Taigi, šiandien kalbamės apie partnerystę.
Manau, kaip dauguma jūsų, esu ja nusivylusi.
Dažnai savęs klausiu,
ar tokia santuoka, kuri egzistuoja šiandien, yra tai, ko reikia pasauliui?
Taip.
Visų pirma čia, Amerikoje, moterų klasė turi
paklusti tapatybei, kuri jai iš anksto nulemta.
Todėl ar mes, kaip tauta, neeksportuojam
per jėgą šių lūkesčių už savo šalies ribų?
Kalbu apie konkretų dalyką.
Apie Vietnamą!
Apie Vietnamą, bliamba.
Atsiprašau, nelabai suprantu.
Negi nesupranti, kad Amerikos dominavimas Pietų Vietnamo kaimeliuose
yra vyriausybės palaikomo vyrų šovinizmo patvirtinimas?
Mes visos esame tai patyrusios.
Mano liūdniausia patirtis?
Buvau palikta prie altoriaus.
Tokius dalykus sąlygoja pati sistema.
Kad vyras jautųsi turintis teisę šitaip pasielgti su moterimi.
- Dabar supranti, Maksina? - Ne visai.
Kalbame apie Pietų Vietnamą.
Pietų Vietnamo žmonės yra nuotaka. Amerika yra jaunikis, supranti?
Jis pasipiršo, visko prižadėjo
ir paliko nuotaką prie altoriaus visų svečių akyse...
viso pasaulio akyse.
Ir tai yra Amerikos vyrų konstruktas,
- kurį reikia ištyrinėti... - Taip.
...visur, kur tik buvo įžengusi amerikiečio koja.
- Būtent. - Taip.
- Ačiū. - Tikra tiesa.
Akivaizdu, kad sužadėtuvės buvo netikusios.
Ką?
Amerikai reikėjo palikti Pietų Vietnamą prie altoriaus,
bet dar 1963 m. visų svečių akyse.
Linda, stiprios santuokos paslaptis yra ne priešintis vyrui,
o gyventi dėl jo.
- Ne, Maksina. Tu esi suklaidinta. - Kas per velnias?
Aš nesu suklaidinta, Linda. Šventai tuo tikiu.
Jis pasirinko mane!
Mano vyras.
Didžiuojuosi būdama jo žmona ir išdidžiai nešioju jo pavardę.
Galiu ją garsiai šaukti nuo stogo! Galiu ją garsiai šaukti duše!
Delakortė!
Ir darysiu viską, kad jį palaikyčiau, kad jis įgyvendintų savo svajones.
Aš teisi, ponios?
Nesutinkat?
Ne?
Kalbant apie palaikymą,
atėjau čia prašyti pagalbos.
Gerai. Aš tave palydėsiu.
- Prašau čia. - Gerai.
- Padėk už baro. - Gerai.
Puiku. Eikite štai ten
- ir už kolonų sukite į dešinę. - Gerai.
Ačiū.
Iš kur žinai, kur jiems eiti...
Visi žino namus, kuriuose vyksta Palm Bičo puota.
Žinoma.
Tai ne visai tokia paslauga, kokią norėčiau daryti sesei nelaimėje.
Na, dar kartą ačiū, kad padėjai su jūros gėrybių užsakymu.
Viskas turi būti tobula.
Niekas taip nemoka dekoruoti stalo, kaip tu.
Patekau į pirmąjį „The Shiny Sheet“ puslapį.
Turiu sudaryti ir išlaikyti reikiamą įspūdį.
Ir sustiprinti savo vyro ir savo pačios
naująją padėtį Palm Bičo visuomenėje.
Tu viską teisingai supranti.
Gerai. O kur tavo vyras? Tu juk viską darai dėl jo.
Jis ore, 9 km aukštyje. Gyvena dėl manęs.
Pilotuoja virš vandenyno „Boeing 737“.
- Šaunu. - Gerai.
4,5 kg omarų uodegėlių, 4,5 kg krabų kojelių,
2 kg karališkųjų krevečių, puskilogramis rūkytos menkės,
200 gramų ikrų,
šimtas austrių
ir 68 kg grūsto ledo.
Iš viso - 400 dol. Mokėsit grynais ar išrašysit čekį?
Čekis bus paprasčiau.
Gerai. Kaip atrodau? Pasirinkau tinkamą suknelę?
Tau labai tinka rožinė spalva.
Nemanai, kad ji per drąsi? Ji vientisa.
Ne, atrodai įspūdingai.
Ačiū.
Na jau, Linda! Labai ištaigingi bokšteliai.
Tikrai? Turiu pripažint, ilgiuosi tokio masto darbo.
Kuri iš mūsų padarė didesnį įspūdį?
Padėsi man viską užbaigti?
- Tu išdėliok orchidėjas, aš - vynuoges. - Mielai.
Tiesiog... Gerai.
Žinai, Maksina, manau, turėtum suprasti,
kodėl čia ateina tos ponios šiandien.
Tik neįsižeisk, bet gali būt, kad ne todėl, jog joms patinki.
Žinau. Aš buvau pirmajame „The Shiny Sheet“ puslapyje.
Jos ateina įvertinti savo varžovės.
Ne, Maksina. Jos ateina todėl, kad kai ko iš tavęs nori.
Ko jos iš manęs gali norėti?
Palm Bičo puotos.
Palm Bičo puotos?
Taip. Palm Bičo puota, iškilmingos vakarienės - jos visos vienodos.
Jų tikslas - susižerti pinigų.
Atsiprašau, nelabai suprantu.
Duosiu tau pavyzdį.
Pernai toks landus jaunas optometrijos specialistas...
na, jis surengė didžiulę iškilmingą vakarienę savo „šeimos fondo“ tikslu.
Ir visus surinktus pinigus išleido savo portretams ant drobės.
Dieve, ir kas jam už tai buvo?
Tas pats, kas būna visiems tokiems žmonėms - nieko.
Na, manau, su Palm Bičo puota viskas labai paprasta.
Jos tikslas yra išsaugojimas,
paplūdimio valymas nuo šiukšlių, Delakortės paplūdimio.
Būtent, Maksina. Ji duoda naudos Delakortės paplūdimui.
Nesvarbu, kas tą puotą rengia, ji visuomet...
Sveiki?
Tai baseino prižiūrėtojas.
Jis labai piktas.
Baseino prižiūrėtojas?
Nagi, šalin nešvankias mintis.
Pakankamai šviesu.
Kalbatės su gėlėmis?
Taip. Šita yra Petsė.
Sveika, Petse. Semper fi, jūreivi.
Pergalė arba mirtis.
- Tarnavote? - Korėjoje.
Džiaugiuosi, kad esat saugus.
Jūs taip manot?
Nebūčiau tuo tikra. Iki.
- Jis man patinka. - Taip, jis labai linksmas.
Na, gerai.
Ačiū.
Nėra už ką.
Tu mane išvarai.
Ne! Linda, aš tavęs neišvarau, tik sakau, kad tau reikia išeiti.
- Gerai, Maksina, supratau. - Ne, Linda, paklausyk,
netrukus čia pasirodys Evelina.
Tu nekenti jos, ji nekenčia tavęs.
Būtų nemalonu, jei jūs susidurtumėte.
Aš padraugavau su tavim, dabar padraugausiu su ja.
Supratau.
- Gerai. Tai jos. Tau laikas. - Gerai.
- Tau reikia išeiti. - Gerai, aš tik atsisveikinsiu.
Ne. Ne ten. Pro galines duris.
O Dieve.
Ne, nenoriu, kad jos tave čia pamatytų, nepyk. Galinės durys. Eik.
- Tai juokinga. - Nieko čia...
Klausyk, šią savaitę galėsim nueiti į kiną.
Yra tiek daug filmų, kuriuos norėčiau pamatyti.
Marija.
Pasistačiau mašiną pievelėje.
- Sveika atvykusi į Delakortės namus. - Tai aš turėčiau tau tą sakyti.
Kiek laiko čia gyveni? Tris valandas?
Galima sakyti, kad mano širdis priklauso čia.
Kokteilį „Mai tai“.
Daugiau mėtų likerio, apelsino skiltelė vietoje ananaso, nedaug ledo.
Ir nepamiršk skėtuko.
Bus padaryta. Jauskis kaip namie.
Graži melodija.
Ačiū. Šįkart bent jau nekalbu su gėlėmis.
Ponios jau susirinko?
Ką tik.
- Žinai, ką? - Ką?
Mane išspyrė.
Visiems pasitaiko. Nekreipk dėmesio.
Ačiū.
Gal nori išgerti? Galiu pasiūlyt džino kokteilį.
Gal džino su toniku? Bus paprasčiau.
- Sveika, drauge. - Nagi, kai katės nėra namie.
Norma žino, kad rengi karnavalą Delakortės namuose?
Aišku, kad ne. Jai juk koma.
Išgersiu kokteilį „Misisipė“ su viskiu vietoje burbono ir labai šaltą,
o vėliau galėsi papasakoti, ką čia veiki.
Gerai.
- Robertai? - Į sveikatą.
- Linda? - Džino kokteilį?
Robertai, išrašysiu tau 30 dol. čekį,
jei užsiriši prijuostę ir patarnausi mums prie baro.
Aš užsiėmęs. Pakuojuosi kelnes.
Tu tik sėdi.
Linda, gal tu?
Tu šitaip gražiai dekoruoji stalus.
Be abejonės, žinai, kaip elgtis su kibirėliu ledų ir skėtukais.
- Prašau. - Aš mečiau gerti.
Bet dabar tu geri.
Na, mesiu po šito ir dar kelių kokteilių. Be to, nenoriu sugadint tavo šventės.
Ačiū, žmonės.
Kokteilių receptus rasi ant baro.
Kokteilis „Misisipė“. Gerai, kokteilis „Misisipė“.
Kokteilis „Misisipė“. Konjakas.
Konjakas. Kur tas konjakas? Konjakas.
- Sveika atvykusi į mūsų namus. - Kol kas dar ne, brangute.
Prašau čia.
Priešingai nei tu, esu čia buvusi.
Kokteilį su kiaušinio tryniu, kad puta būtų ne per daug tiršta.
Su šiek tiek daugiau muskato, bet kad nebūtų per šaltas.
Ačiū, brangute.
Kiaušiniai.
Su kiaušinio tryniu... Kiaušiniai. Gerai.
Rakele. Ką tau pasiūlyti? Kokteilį „Medfordas“?
Kokteilį su brendžiu? Kokteilį su alum? Kokteilį su portveinu?
- Taurę balto vyno. - Ačiū Dievui.
Ir 10 000 dol. čekį.
Jei kitą savaitę ketini dalyvauti mano Havanos naktų šventėje.
Surinkti pinigai bus skirti vargstantiems Batistos šalininkams Floridoje.
Norma nepraleisdavo nė vienos šventės.
Tikiuosi, kaip ir jos tariama paveldėtoja.
Ką?
Tai tu kariavai?
Sakykime, kad man pasisekė.
Į sveikatą.
Pasisekimas irgi yra savotiška trauma, tiesa?
Kas sakė, kad aš traumuotas?
Manau, jei visą gyvenimą
bandai atkasti savo šeimos traumą,
išmoksti pajusti ją kituose žmonėse.
Net jei jie patys jos dar nejaučia.
Taip, bet tu augai turtingoje šeimoje.
Mano šeimos turtas... iš kurio, beje, man nepriklauso nė centas,
buvo sukauptas iš kitų žmonių skausmo.
Mano senelis
susikrovė kapitalą iš geležinkelio tiesimo,
iškraustęs indėnų gentis iš septynių valstijų.
- Staigmena. Aš - revoliucionierė. - Ką gi.
Geras.
Jau seniai gyveni čia su Norma?
Treti metai.
- Turbūt esate artimi. - Labai.
- Bet ne ta prasme. - Man tai nerūpi.
Ar ji ką nors pasakojo apie mane?
Žinau, kad nekenti Evelinos nuo tada, kai ji ištekėjo už tavo tėvo,
nes manai, kad ji - barakuda.
Daugiau nieko.
Nebent pati norėtum ką nors pridurti.
Ne, nenorėčiau. O tu apie save?
Ne, nenorėčiau.
Esi geras barmenas.
Po galais. Baigėsi raudonos tabletytės.
- Turiu raudoną, keičiu į dvi žalias. - Sutarta.
Evelina, duosiu vieną mėlyną už vieną Dainos žalią.
Kas tos apvalios baltos?
Marija, tai aspirinas.
Pala. Kas turi užsigerti?
Kokteiliai. Ponios...
„Mai tai“ su daugiau mėtų likerio.
Kokteilis su kiaušinio tryniu.
Kokteilis „Misisipė“ su viskiu.
Vynas.
Maksina, tau turbūt visą dieną degė ausys.
Visas miestas tik ir ūžia.
„Kas ji? Iš kur ji? Kaip ji saugo savo figūrą?“
Ir, žinoma, svarbiausias klausimas.
„Kaip, po galais, ji atsidūrė Delakortės namuose?“
Grožio konkursų dalyvės žino,
kad kiekvienas interviu klausimas savyje slepia kitą,
daug svarbesnį klausimą.
Na, kam nors juk reikia pasirūpinti mūsų brangia Norma, ar ne?
Kaip tik vakar jos gydytojas pasakė, kad ji greičiau pasveiktų,
jei būtų pasiruošusi ir norėtų sugrįžti.
Bet jei Norma, neduokdie, nepasveiks,
mano brangus Daglasas taps paveldėtoju ir pradės naują gyvenimą.
Po ilgo laiko pagaliau sugrįš į Palm Bičo visuomenę.
Jei ruošiesi laikinai užimti Normos vietą, mažas patarimas.
Norma niekada garsiai neprasitartų apie rengiamą kokteilių vakarėlį
tylioje Greimano šventovėje.
Norma būtų savo ranka parašiusi kvietimus
ir asmeniškai juos įteikusi gerokai prieš vakarėlio datą.
Tiesiog stebuklas, kad visos buvome laisvos
pačiame sezono įkarštyje.
Puikiai pasakyta, Marija.
Na, kai kas sakytų, kad įnešu jaunatviškumo...
nepabijosiu šito žodžio... ir tam tikro spontaniškumo
į senas čionykštes tradicijas, kurios, Marija, atrodo ganėtinai...
pasenusios.
Marija, Maksina čia dar visai neseniai, tad per daug jos nekritikuokim.
Maksina,
aš nejuokavau sakydama, kad mielai padėsiu tau surengti puotą,
bet mums reikia Normos vizitinių kortelių dėklo.
Manai, jos suės ją gyvą?
Jei ir taip, pasprings jos kaulais.
Prisijungsi?
Mano kūnas - mano šventovė.
Net pačioms švenčiausioms šventovėms kartais prireikia smilkalų.
Kokio šū...
O Dieve. Tai buvo kvaila.
Kalbant apie planavimą,
gal žinai, ar Norma kreipėsi į ką nors pagalbos prieš tragediją?
Na, ledi tikrai nekiša nagų į kitos ledi sekreterą.
Bet tu sėdi ant jos baldų ir valgai iš jos porcelianinių indų.
Rakele. Netaktiška.
Kurį maisto tiekėją ketini užsisakyti Palm Bičo puotai?
Tada viskas ir ėmė krypti į patyrusias Evelinos rankas.
Nieko nuostabaus, kad ji buvo teisėtai laikoma kita įtakingiausia ponia.
Normos mėgstamiausią.
Ką būtent?
Galima paklausti Normos.
Marija. Pačiu laiku.
Apie viską pagalvota.
Kaip bebūtų, juk tai ne šiaip puota.
Tai, galima sakyti, įvykis.
Brangute, tai ne „galima sakyti“ įvykis.
Ir tai ne gimtadienio vakarėlis kieme provincialėms iš Tenesio.
Tai yra sezono įvykis.
Ar jau pagalvojai apie savo pasirodymą?
Savo pasirodymą?
Pamenu, vienais metais Norma pasirodė
tikrais perlais padabintoje kriauklėje, apsirengusi kaip Botičelio Venera.
Arba karaliene Kleopatra vežimaityje,
kurį traukė visas būrys kultūristų iš Australijos.
Kas pamirštų praėjusius metus,
kai ji pasirodė kaip Marija Antuanetė su baltu peruku,
o skanėstai buvo atskraidinti iš paties Paryžiaus?
Ir visada su savo karūna.
Maksina, Palm Bičo puota yra spektaklis.
Panašu, kad taip.
Maksina. Tiesa.
Jei jau prakalbom apie pinigus,
mano Fibrozės fondas vis dar negavo tavo 75 000 dol. čekio
už tavo įspūdingą laimėjimą aukcione.
Juk būtent jis nutiesė tau kelią į „The Shiny Sheet“.
Ponios, gal norėtumėte šviežių krabų kojelių?
Austrių? Moliuskų? Ikrų? Omarų uodegėlių?
Tik čekio.
Už Fibrozės fondą!
Palm Bičas - labai mažas miestas.
Kai ilgai čia gyveni, sukaupi prisiminimų iš visų namų, kuriuose lankeisi.
Ir ne visi jie yra malonūs, žinai?
Galiu įsivaizduoti.
Žinai...
mes su Norma buvom gana artimos.
Ji guli tuose pačiuose slaugos namuose, kaip ir mano tėtis.
Kas jam nutiko?
Jis jau senokai serga.
Kenčia didžiulius skausmus.
Kaip ir mes visi, ar ne?
Taip.
Norėčiau apsikabinti.
Viskas gerai.
- Labai apgailestauju. - O dieve. Nereikia.
Kad ir dėl ko apgailestauji, tai ne tavo kaltė.
Tikrai nenorit, kad įdėčiau jums omarų
ar krevečių į servetėlę,
kad vėliau užkąstumėte?
Evelina, prašau, įvyniosiu tau į servetėlę
krekerių, sūrio ir krevečių.
Maksina. Leisk tau užduoti labai tiesų klausimą.
Klausk.
Ar turi nors kiek pinigų?
Žinoma. Krūvą.
Be to, po Normos mirties
Daglasas priims palikimą
ir galės surengti sezono pabaigos šventę.
Vargšele mano.
Yra kai kas, ką turėjau pasakyti anksčiau.
Daglasas negaus palikimo.
Ką?
Po Normos mirties visi pinigai bus skirti didžiosioms katėms.
Nelabai supratau, Evelina. Kam?
Kai ji išeis iš gyvenimo... ir tai bus tikrai liūdna diena visiems...
visas jos turtas bus paverstas patikos fondu,
kurio naudos gavėjas bus Palm Bičo grynaveislių kačių asociacija.
Iš kur žinai?
Mudvi su Norma viską žinojome viena apie kitą.
Ir, kokia staigmena, apie tave irgi daug žinau.
Tarp kitko, mudvi su Norma mėgdavom išgerti po kokteilį ir pasijuokti
iš tavo džiugių kalėdinių laiškų, kuriuos kasmet atsiųsdavai,
akivaizdžiai tikėdamasi, kad Dagis bus įtrauktas į testamentą.
Ji visada sakydavo, kad nepaliktų Dagiui savo pinigų
net tada, jei jis būtų paskutinis Delakortė Žemėje, kaip ir yra.
Nebent tu laukiesi vaiko,
bet esu tikra, kad ne.
Taigi šiais metais šventę surengsiu aš,
Normos garbei, žinoma.
Ir padarysiu tai čia, kad nebūtų sulaužyta tradicija.
Suprantu, kad turto valdytojas... kas jis bebūtų...
pareikalaus nemenkos sumos už vietą, bet tai savaime suprantama.
Kokia tu kilni.
O tu galėsi išsaugoti savo vardą.
Juk pati sakei, kad apie tai bus paskelbta rytojaus „The Shiny Sheet“.
Evelina.
Visą gyvenimą norėjau tapti pripažinta,
lyg tai suteiktų gyvenimo pilnatvę,
ir galėčiau gyventi be rūpesčių, stebuklingai judėti
neliesdama kojomis žemės.
Bet šiandien tavo dėka supratau,
kad pripažinimas nėra kelionės pabaiga.
Tai tik pradžia.
Tau toli iki poetės.
Esi tipiška prašalaitė.
Tu pričiupai mane, Evelina.
Aš neturiu pinigų.
Ir, taip, turbūt rytoj tai paskelbs „The Shiny Sheet“.
Bet, supranti, Delakortės namai yra vienintelė vieta,
kurioje galima surengti sezono pabaigos Palm Bičo puotą.
Tad, jei nori surengti puotą, teks bendradarbiauti su manim.
Niekada.
Žinau, kad tavo įtaka silpsta.
O aš vos laikausi.
Jei tu krisi, aš tave pagausiu.
O pagavusi laikysiu labai tvirtai.
Tu surask raktą nuo Normos seifo,
paimk vizitinių kortelių dėklą, ir tada imsimės darbo.
Prakeikta Norma.
Jei būčiau raktas.
Raktas!
Maksina?
Aš čia.
Nesu čia buvęs kelis dešimtmečius.
Ką tu padarei?
Apverčiau aukštyn kojomis šeimos namus, ar ne?
Tu girta?
Paprašysiu tavęs vieno dalyko.
Žinoma. Prašyk, brangioji. Ko tik nori.
Noriu, kad nusineštum mane į viršų ir išdulkintum kaip Delakortę.
- Į viršų. - Gerai.
Daglasai, pakartok!
Pakartok!
Maksina Delakortė!
- Pakartok! - O Dieve.
Maksina Delakortė!
Ne.
Ponia Daglasas Delakortė!
Taip. Mažute. O Dieve.
- Šūdas. - Daglasai!
- O Dieve! - Bjauru. Reikia dingt iš čia.
Myliu tave.
Aš ponia Daglasas Delakortė!
Išvertė Laima Banionienė