BASERAT PÅ BOKEN
AV JULIET MCDANIEL
Uppdrucken.
Robert?
Var är min Robert?
Skaka en martini till åt mig.
Och sen leker vi doktor.
Åh, Robert... snälla, kom upp.
Du kan väl inte fortfarande vara arg på mig?
Robert?
Robert.
Liksom den stigande morgonsolen
har inget i Palm Beach riktigt samma skimmer av potential och löfte
som den dagliga leveransen av Shiny Sheet.
Upp- och nedgången i socialt värde, befästandet och upphävandet av arv,
vilka som fördömts och vilka pinsamma snedsteg som gjorts.
Så mycket löfte, så många faror.
Som väntat var Mary Davidsouls värde rekordhögt den morgonen
tack vare hennes framgångsrika auktion för fibros.
Och Dinahs sociala ställning var fortfarande på topp
tack vare allt hon gjorde för Cancerbarnen.
Raquels ställning verkade evigt oviss, men hon satsade allt
på sin egen stundande bal.
Evelyn, så säker på
att hon var nästa tronföljare, blev den morgonen tagen på sängen.
Samtidigt verkade en viss persons sociala ställning
ännu starkare efter hennes blodpropp.
Som jag snart skulle få veta, var den säsongsavslutande Strandbalen,
årets största gala,
som aldrig misslyckades med att återstärka hennes sociala ställning
när varje säsong led mot sitt slut,
möjligheten som varje societetslejon i Palm Beach ville ha.
Men med hennes återhämtning, vem visste vad framtiden skulle föra med sig...
...för nån av oss?
Hördu! Vad gör...
Rör inte mina underkläder, ditt pervo!
Ta din skit och stick.
Välkommen tillbaka.
Nej. Inga juveler i dag. Jag måste skicka ett telegram.
- Kör. - Okej.
"Chicago O'Hare flygplats, Trans World Airlines, pilotsalongen,
kapten Dellacorte även kallad Simmons.
Stora nyheter." Punkt. "Norma är på bättringsvägen." Punkt.
"Arvet lär nu dröja veckor eller månader." Punkt.
"Boende ovisst." Punkt. "Meddelar dig var jag landar." Punkt.
- Fick du med allt? - Två dollar.
Vad skulle jag göra nu när drottningen höll sig vid liv?
Jag hade länge förlitat mig på ett motto från mina skönhetstävlingsdagar,
"Aldrig svag, aldrig nederlag."
Det är lite latin.
- Maxine? - Nämen Mitzi!
Min pojkvän dumpade mig i går kväll.
Raring. Här.
Ja.
Efter att vi hade sex och sen gick till Great Wall of China
och åt räksoppa, som jag betalade för...
Hade ni sex före middagen?
Titta vad jag råkar
Ser du den här inramade 20-dollarssedeln?
Det var min första monetära ersättning nånsin
från min sägenomspunna skönhetstävlingskarriär.
Dessvärre är det också mina sista pengar.
Jag krossade nästan ramen i morse för att försöka köpa bensin.
Och när jag höjde den över huvudet tittade jag på den,
och sen stannade jag upp och sa: "Nej!
Nån i början av sin karriär kanske kan använda den för inspiration.
Eller åtminstone betala sin räksoppa."
Du är den enda icke-bedrägliga personen jag har träffat i Palm Beach,
så jag vill att du ska ha den här, i synnerhet nu.
Vi kanske också kan använda den som betalning för lite nagellack.
Mina tassar behöver lite Mitzi.
Maxine. Såg du inte Shiny Sheet i morse?
Nej. Hur så? Jag packade.
Du är huvudstoryn.
Vad?
"Vem är mrs Douglas Dellacorte?"
Herregud. Jag är kräkfärdig.
Eller kanske bajsnödig. Nej, jag tror jag kräks.
- Eller kanske lite både och! - Läs vidare, Maxine!
"Efter att hon överraskade alla under gårdagkvällens auktion för fibros,
vill alla veta vem mrs Douglas Dellacorte är."
"Och med Norma Dellacorte tragiskt oförmögen att handla,
vad kommer att ske med den berömda säsongsavslutande Strandbalen
som hållits i Dellacortes strandvilla 49 år i rad?"
Här kommer den strålande Betty.
Hon är på väg till en cocktailträff före middagen
i denna sidenchiffong-kreation.
Här i maxiversionen för den ankel-osäkra.
"Kommer arvtagerskan till namnet att bli arvtagerskan till galan?"
Mina damer?
Jag är här för att stilla er oro.
Strandbalen lever och frodas.
Givetvis blir ni alla inbjudna.
Raring, så underbart att höra. Vi är på modevisning.
Jag älskar modevisningar.
Tack, killar. Tack, Grayman.
Hon var på omslaget av Shiny Sheet i morse.
Kan vi fortsätta?
Här är den förtjusande Doreen.
Hon är klädd i en klänning med hög midja och imponerande mönstring.
Mina damer, fick nån en inbjudan till Strandbalen
från Norma innan blodproppen?
Nej.
Hm. Om inga inbjudningar har skickats ut
är jag nyfiken på exakt vem du tänker bjuda på Normas gala, Maxine.
Bara oss? Vår lilla skara är trots alla de enda du känner.
Det skulle bli skandal i The Sheet.
Denna cape ger extra stil åt denna storslagna A-linjeformade klänning
i råsiden, om man vågar.
Jag älskar rosa. Det skriker ut ungdomlighet... och varmkorv!
Maxine, jag hjälper dig mer än gärna att sätta ihop din gästlista.
Tack, Evelyn. Det vore fantastiskt.
Hemligheten bakom Normas gala är hennes berömda visitkortssnurra,
kanske det mest värdefulla föremålet i hela Palm Beach,
som hon håller inlåst på banken
- med sina mer värdefulla stenar. - Finns det fler värdefulla stenar?
Hon förvarar sin krona där.
- Krona? - Men visitkortssnurran...
Med den kan du försäkra dig om att de rika och berömda
skulle flyga in från hela världen.
Om inte för din skull, så för att visa kära Norma sin respekt.
Men Maxine, de kanske flyger hit för din skull.
De lär säkert undra detsamma som vi alla undrar.
Som det står i Shiny Sheet: "Vem är mrs Douglas Dellacorte?"
Alla vill veta det.
Tycker man om att leka lite tittut,
så syns cigarettbyxorna igenom denna vackra ärmlösa tunika i gul crepe.
Maxine, jag tror det här är en möjlighet för alla oss damer
att verkligen få lära känna dig.
Jag vill gärna bjuda er damer
på en liten cocktailgrej. I kväll på klubben.
Cocktailtimmen passar nog oss alla perfekt, eller hur, damer?
Men så synd att du inte kan hålla det på Palm Royale, raring.
I kväll hålls den årliga middagen för veteraner från första världskriget.
Nåja, i morgon kväll då?
Vi är faktiskt bara lediga i kväll, eller hur, damer?
Jag är säker på att alla faktiskt gärna skulle vilja se var du bor, Maxine.
En sista titt.
Jag tror, om du bjöd hem oss allihop,
att det skulle bli oerhört underhållande.
Underbart.
Nåja, då ses vi allihop på cocktailtimmen.
Utmärkt. Var ska vi träffas?
På Dellacorte-godset.
Såklart.
Idiot! Fan, fan, fan, fan, fan!
Skärp dig, Maxine. Skärp dig.
Jag ska bara göra några drinkar och ha några kvinnor på besök. Fan!
Skärp dig.
Vad tror du att du sysslar med?
Jag flyttar in. Och du flyttar ut. Ta hand om mina saker. Tack.
Det gör du inte, det gör jag inte och det vägrar jag. Det är inte ditt hus.
Lustigt, är det ditt? Kan du berätta igen exakt vad du gör här?
Jag har sagt att jag tar hand om Norma.
Bra jobbat, soldat,
för hon är just nu en grönsak på ett hem för de åsidosatta.
Och jag slår vad om att ditt lilla besök i går var ditt första.
Du kan gå nu. Är baren hitåt?
Jag ringer polisen och säger att jag såg dig ta Stoned Mabel.
Polisen? Visst, gör det.
Men glöm inte berätta hur jag återlämnade henne.
- Trasig. - Åh, snälla.
Inget som inte kan lagas med lite ögonfranslim.
Och när de kommer ska jag visa dem
mitt nya brevpapper som entydigt förkunnar Maxine Dellacorte.
Säg mig, har du ens brevpapper, Robert?
- Nej. - Och om du hade brevpapper,
skulle det stå "Dellacorte" nånstans på det?
Nej. Då uppmanar jag dig...
...ring efter eget gottfinnande.
Så här kommer det att bli.
Jag ska hitta det finaste rummet i huset att lägga ut mina underkläder i,
och sen ska jag hålla cocktailparty för damerna.
Och när de anländer ska du vara borta.
- Nej. - Vad sa du just?
- Jag sa nej. - Ta på dig din tröja och gå.
Jag känner inte för det. Jag trivs så här.
- Okej. Det är bäst du går. - Tvinga mig.
Du är tvingad. Och sluta följa efter mig!
Du borde samla ihop dina grejor i stället.
Du får inte gå upp hit. Det är inte ditt hus.
Det är mer mitt än ditt.
Vad i... Det här stället ser ut som en brottsplats.
- Vänta, vad menar du? - Du påstår dig ta hand om Norma,
men har inte ens städat hennes rum?
Det var här det hände.
- Hennes blodpropp. - Och?
Man stannar inte upp mitt i en blodpropp för att bädda.
- En huspojke gör det efteråt. - Jag är ingen huspojke.
Poolpojke, barpojke, vilken pojke du nu är.
Du har inte varit mig till nån hjälp, så jag hämtar mina saker själv.
Vore jag du, skulle jag packa mina arbetskläder.
Husockupant.
Du säger det som om det vore en förolämpning.
Du borde veta att vi i vår storslagna nation
har en lång, stolt bakgrund av husockupation.
Hur tror du att vi fick Texas? Genom att ockupera Mexiko.
- Ockuperar du, så ockuperar jag. - Skippa struntsnacket.
- Stick! - Jag går ingenstans. Stick du.
Vi ses på klubben, drinkblandare.
- Vi ockuperar inte. Han ockuperar. - Vi äger inte huset än.
Det behöver vi inte.
Och nån måste hålla ett öga på det och skydda familjens intressen.
Jag gillar inte tanken på dig ensam i huset med nån främmande man.
Är min Douglas svartsjuk?
Din Dougie är orolig.
Jag hör dig gnaga på dina tassar. Sluta. Du lär inte ha några fingrar kvar.
Och dessutom är han inte så främmande. Han är veteran.
Och det är så mycket finare än motellet.
Peg i rum 103 var praktiskt taget en yxmördare.
Hon var väldigt öppen med det.
Killen går bara omkring barbröstad jämt. Han är ofarlig.
Varför är han barbröstad?
Märkligt. Vem kan det vara?
Jag skulle föredra om du hittade logi nån annanstans.
Jag måste lägga på. Damen får besök.
Du börjar ryckas med.
Raka motsatsen. Jag är en kvinna som börjar blomma ut.
Maxine.
Snälla, skynda dig hem. Jag har så roligt.
Maxi... Max...
Du bor faktiskt här!
God morgon, mrs Dellacorte.
Men är det inte Ann Holiday från Shiny Sheet.
Tänka sig.
Ursäkta att jag dyker upp så här. Jag ville bara göra en snabb uppföljning.
Och oss emellan, jag läste på inför din moster Normas dödsannons i går,
vilket förresten inte var nöjsamt,
och fick veta att det finns en ny Dellacorte i Palm Beach.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Och jag vill gärna ta några bilder.
Jag älskar din klädsel just nu. Den är så äkta.
Vad sägs om en pose i dörren just nu?
- Okej. - Åh, ja.
Underbart.
Okej.
Fin bil. Vad sägs om några bilder här borta?
- Okej. - Jaguar.
Kära nån. Det är som en kalenderpose.
Okej. Jag är nöjd.
Vi kan väl ta ett där jag ser ut att vinka till nån?
- Okej. - Okej.
Så, vem är Maxine Dellacorte, före detta Simmons?
Förutom Miss Junior Ocoee 1943,
Miss Chattanooga -45 och Miss Mineral Bluff -46?
Ja. Förutom det.
Jag är bara en flicka...
...från en glamoursträvande uppväxt,
som släppte allt, trots stort besvär,
för att ila till sin makes mosters sängkant,
medan han uppfyller sin plikt gentemot sina passagerare
och vår fantastiska nations transportbehov.
Så underbart vidlyftigt, och samtidigt så detaljfattigt.
- Det är en färdighet. - Tack, Ann.
Du är från Tennessee. Jag hör det. Nashville?
- Chattanooga. - Chattanooga.
- Bor din släkt kvar där? - Nej.
Nej, vi har alla gått vidare från lilla Chattanooga.
Och den stora frågan.
I 49 år har världens rikaste, mest berömda män och kvinnor kommit till Palm Beach
för att delta i säsongens mest omtalade fest.
En som det skrivs om med förundran i landets alla skvallerkrönikor.
Kommer Strandbalen att fira 50-årsjubileum denna säsong?
Det kommer den.
Och jag ska hålla den här där den alltid har hållits.
För att hedra Norma, givetvis.
Som, om ödet vill, kommer att bära sin krona för 50:e gången.
Ett foto till.
Beredd?
Jag har det jag behöver.
Verkligen.
Tack för din tid. Jag klarar precis min deadline.
När kommer det här ut?
Senast kl 08:00 i morgon bitti
kommer hela stan att veta vem Strandbalens nya värdinna är.
I morgon?
Japp.
Jag var nära mitt mål.
Om 14 timmar skulle hela Palm Beach veta att den blivande drottningen hade anlänt.
Kungliga intryck måste göras, på stört.
Jag hade bara drygt fyra timmar på mig att ordna mat och dryck.
Världen var mitt ostron.
Men i den stunden lyckades jag bara gräva fram... musslor.
Var finns all mat?
Är du hungrig? Jag kan laga nåt med vad jag har i mitt pentry.
Nej, jag vill inte att du lagar nåt åt mig!
Var finns maten i huset?
Vet du nåt om rika personer?
Jag är en rik person.
Då skulle du veta att man inte förvarar nåt i huset.
För ens dagar består av luncher och bruncher,
och ens kvällar består av galor, och man ser alltid upp med vikten.
Alltså, jag... Självklart visste jag det. Det vet alla.
Och du borde veta, att om man vill ha ett litet cocktailparty,
så beställer man maten.
Men lycka till med att hitta nån i sista stund under säsongen.
Man måste känna nån. Men vänta, du känner ingen, eller hur?
Jag känner faktiskt nån. Och jag behöver inte full servering.
Jag behöver bara ett vackert matupplägg.
Matupplägg!
Hej.
Okej, allihop.
Jag har fått en uppenbarelse, men just nu vill jag bara att ni känner min energi.
Hoppas ni inte har tagit en massa cyanid. Bra. Ni lever.
- Din vän är här. - Jag sa ju att hon skulle komma tillbaka.
- Hej, kompis. Dåligt skämt? - Åh, Maxine, vad gör du här?
Linda, vilket upplägg!
Ingen kan arrangera kallskuret som du.
Tack, Maxine.
- Men vi mediterar, så... - Då så, låt oss börja.
Ni kan väl göra oss sällskap?
Jag behöver bara...
- Ja. Vi är bara... - Efter mötet.
- Okej, ja. Vi... - Sitt.
Okej.
Jag har inte suttit på golvet på länge.
I dag pratar vi om partnerskap.
Jag tror, liksom många av er, att tanken på det gör mig besviken.
Och jag frågar mig ständigt:
"Är äktenskap, som det existerar i dag, vad världen behöver?"
Ja.
Särskilt i USA förväntas kvinnoklassen
att underkasta sig en redan förutbestämd identitet.
Och därför, exporterar inte vi som nation
den förväntningen bortom våra kuster med tvång?
Jag pratar om en sak.
Vietnam!
Viet-jävla-nam.
Förlåt, jag hänger inte med.
Förstår du inte att amerikansk dominans över sydvietnamesiska byar
är ett stöd för statligt sponsrad manschauvinism?
Och vi har alla erfarit det.
Min stora erfarenhet?
Att bli lämnad på min bröllopsdag.
Det krävs ett helt system för att det ska ske.
För att en man ska känna att han är berättigad att göra så mot en kvinna.
- Du förstår väl vad jag menar, Maxine? - Inte precis.
Vi pratar om Sydvietnam.
Det sydvietnamesiska folket är bruden. USA är brudgummen, okej?
De friade och avgav en massa löften,
och sen lämnade brudgummen bruden på hennes bröllopsdag inför alla gästerna,
hela världssamhället.
Och det är den amerikanska manliga föreställningen,
- som måste undersökas... - Ja.
...på alla kuster som USA har invaderat.
- Exakt. - Ja.
- Tack. - Där har vi det.
Uppenbarligen var det en dålig förlovning.
Vad?
USA borde ha lämnat Sydvietnam vid altaret,
men redan 1963, inför alla gästerna.
Linda, hemligheten bakom ett bra äktenskap är inte att kämpa emot mannen,
utan att leva för honom.
- Åh, nej, Maxine. Du är inte så vilseledd. - Vad i helvete?
Jag är inte vilseledd, Linda. Jag är funnen.
Han valde mig!
Min make.
Jag är stolt över att vara hans fru och bär stolt hans namn.
Jag ropar gärna ut det från hustaken! Jag ropar ut det i duschen!
Dellacorte!
Och jag gör stolt vad jag kan för att lyfta upp honom och besanna hans drömmar.
Har jag rätt, mina damer?
Håller ni inte med?
Inte?
På tal om att lyfta upp, jag kom bara hit för att be om en tjänst.
Okej. Låt oss bara få ut dig härifrån.
- Den här vägen. - Toppen.
- Bakom baren blir bra. - Okej.
Toppen. Och om du bara går in där
- och svänger höger vid pelarna... - Okej.
Tack.
Hur vet du var de...
Alla hittar i Strandbalens hem.
Självklart.
Men det här frestar verkligen på min idé om att hjälpa en behövande syster.
Tack än en gång för din hjälp med den här stora skaldjursbeställningen.
Det här måste bli perfekt.
Ingen gör uppläggningar som du.
Jag är på omslaget av Shiny Sheet.
Intryck måste göras och bibehållas.
Och således upphöja din make och därför dig själv,
till en nyfunnen status bland societeten i Palm Beach.
Du förstår mig perfekt.
Okej. Så var är din man? Du är här och gör allt det här för honom.
Han är 30 000 fot upp i luften. Och lever för mig.
Styr en 737:a från hav till blänkande hav.
- Toppen. - Då så.
Fyra kilo hummerstjärtar, fyra kilo krabbklor,
två kilo jumboräkor, fyra hekto rökt kolja,
två hekto kaviar, 100 ostron och 70 kilo krossad is.
Det blir 400 dollar. Kontanter eller check?
Check är nog enklast.
Okej. Hur ser jag ut? Gör jag rätt intryck?
Oj, du är fin i rosa.
Säkert att det inte är för ledigt? Det är en hel dräkt.
Nej, du är klädd för att imponera.
Tack.
Linda! De här tornen är enastående.
Säkert? Jag måste säga att jag saknar att göra saker i den här omfattningen.
Vem försöker imponera nu?
Vill du hjälpa mig med de sista detaljerna?
- Du kan ta orkidéerna så tar jag druvorna. - Det vore en ära.
Bara... Okej.
Maxine, jag tycker du är skyldig dig själv att vara på det klara med
varför de här kvinnorna kommer hit i dag.
Ta inte illa upp, men det är kanske inte för att de gillar dig.
Det vet jag. Jag var på förstasidan av Shiny Sheet.
De kommer för att studera sin rival.
Nej, Maxine. De vill ha nåt av dig.
Vad har jag som de möjligen kan vilja
Strandbalen.
Strandbalen?
Ja. Strandbalen, de här galorna, de är samma sak allihop.
De är stora inkomstkällor.
Förlåt, jag hänger inte med.
Låt mig ge dig ett exempel.
Förra året var det en tafsig ung optiker
som höll en stor gala för sin "familjestiftelse".
Sen behöll han alla pengarna och spenderade dem på självporträtt.
Jösses, vad hände med honom?
Samma sak som händer dem alla - ingenting.
Strandbalen är väl ganska okomplicerad. Den handlar om bevarande,
att hålla stranden skräpfri, Dellacorte-stranden.
Exakt, Maxine. Det främjar Dellacorte-stranden.
Oavsett vem som är värd, kommer det alltid att gynn...
Hallå?
Det är poolpojken.
Han har en släng av bittersjukan.
Poolpojken?
Sluta dregla.
Du har ljus.
Pratar du med växterna?
Ja, hon heter Patsy.
Hej, Patsy. Semper fi, marinsoldat.
Alltid trofast.
- Tjänstgjorde du? - Korea.
Jag är glad att du är i säkerhet.
Är jag?
Jag skulle inte vara så säker. Vi ses.
- Jag gillar honom. - Ja, han är festlig.
Nåja... då så.
Tack.
Ingen orsak.
Jaha. Du avfärdar mig.
Nej! Linda, jag avfärdar dig inte. Jag säger att du måste gå.
- Okej, Maxine, jag fattar. - Nej, Linda, lyssna,
Evelyn kommer när som helst. Du hatar henne, hon hatar dig.
Det vore lite kymigt om du stannade.
Du och jag hade vår väntid, nu ska jag ha väntid med henne.
Jag fattar.
- Okej, de kommer. Du måste gå. - Okej.
- Du måste härifrån. - Okej, jag säger adjö.
Nej, nej, nej. Inte den vägen. Bakvägen.
Herregud.
Nej, de får inte se dig här, inget illa menat. Bakvägen.
- Det här är löjligt. - Det är inte...
Du, vi går på bio i veckan. Det är så många filmer jag vill se.
Mary.
Jag parkerade på gräsmattan.
- Välkommen till Dellacorte-godset. - Jag borde säga det till dig.
Hur länge har du bott här? Tre timmar?
En del skulle säga att mitt hjärta alltid har bott här.
Mai tai.
Extra mynta, apelsinskiva i stället för ananas, sparsamt med is.
Och glöm inte parasollen.
Inga problem. Känn dig som hemma.
Hej. Trevlig musik.
Tack. Åtminstone pratar jag inte med växter den här gången.
Är damerna här?
De kom just.
- Gissa vad. - Vad?
Jag blev utsparkad.
Det händer den bästa. Oroa dig inte.
Tack.
Vill du ha en drink? Gin rickey.
Gimlet? För enkelhetens skull.
- Hej, kompis. - Ser man på, när katten är borta.
Vet Norma att du lever låtsasliv i Dellacorte-godset?
Nej, självklart inte. Hon ligger i koma.
Jag tar en Mississippi punch med rye istället för bourbon, extra kyld,
och sen förklarar du säkert vad du sysslar med här.
Okej.
- Robert? - Skål.
- Linda? - Gin rickey?
Robert, jag betalar dig 30 dollar, med check,
om du slänger på ett förkläde och hjälper mig.
Jag är upptagen med att packa.
Du sitter ju bara där.
Linda, du, då?
Du gjorde en sån fantastisk uppläggning.
Du kan säkert hantera en ishink och ett festligt parasoll.
- Snälla? - Jag är nykter.
Du dricker ju just nu.
Jag menar, efter den här och några till. Och jag vill inte göra din fest kymig.
Jisses. Tack, vänner.
Du, bartenderhandboken ligger på bänken där inne.
Mississippi punch. Okej, Mississippi punch.
Mississippi punch. Konjak.
Konjak. Var är konjaken? Konjaken.
- Välkommen till vårt hem. - Inte riktigt än, min kära.
Den här vägen.
Till skillnad från dig, har jag varit här förut.
Jag tar en General Harrison eggnog, hårt skum, men inte för mycket.
Plus lite extra muskotnöt och inte för mycket is.
Du är en raring.
Ägg.
General Harrison... Ägg. Okej.
Raquel. Vad får det lov att vara? Medford rum sour?
Brandy shamperelle? Arf and arf? Port wine sangaree?
- Bara ett glas vitt vin. - Åh, tack och lov.
Plus en check på 10 000 dollar.
Om du tänker komma på min Havana Nights-gala nästa vecka.
Intäkterna går till Floridas stackars undertjänade Batista-lojalister.
Norma missade aldrig en fest under säsongen.
Det skulle säkert inte hennes tronarvinge göra heller.
Vad?
Så du var ute i strid?
Låt oss bara säga att jag hade tur.
- Skål. - Skål.
Men tur är väl sin egen sorts trauma?
Vem sa att jag är traumatiserad?
Jag tror att om man ägnar hela sitt liv åt
att försöka gräva upp sitt eget generationstrauma...
...så lär man sig känna det hos andra.
Även om de inte känner det än.
Ja, men du växte upp rik.
Min släktförmögenhet, av vilken jag förresten inte äger nåt,
byggdes på andras lidande.
I synnerhet min farfar...
...som tjänade sin järnvägsförmögenhet
på att fördriva ursprungsamerikanska stammar över sju delstater.
- Så, tänka sig. Jag är revolutionär. - Okej.
Coolt.
Hur länge har du bott här med Norma?
I snart tre år.
- Wow. Så ni står varandra nära. - Väldigt.
- Ja, men inte på det viset. - Det är din ensak.
Har hon nånsin pratat om mig?
Jag vet att du hatar Evelyn sen hon gifte sig med din far
för att du tror att hon är en lycksökare.
Det är i stort sett allt.
Om det inte är nåt annat du vill berätta.
Nej, ingenting. Själv?
Nix. Ingenting.
Du är en bra bartender.
Jäklar. Jag har slut på röda.
- Jag har en röd, men behöver två gröna. - Ordnat.
Åh, Evelyn. Jag ger dig en blå för en av Dinahs gröna.
Vad är de runda vita för nåt?
Mary, det är huvudvärkstabletter.
Vänta. Vem har nåt att dricka?
Cocktails. Mina damer...
Mai tai, extra mynta.
General Harrison eggnog.
Mississippi punch med rye.
Vin.
Maxine, dina öron måste ha hettat till hela dagen.
Hela stan surrar.
"Vem är hon? Var kommer hon ifrån? Hur behåller hon sin figur?"
Och självklart, den stora frågan:
"Hur i helvete bor hon på Dellacorte-godset?"
I skönhetstävlingsvärlden
vet alla att varje intervjufråga döljer en andra, viktigare fråga.
Tja, nån måste ju hålla huset redo för stackars Norma, eller hur?
Senast i går sa hennes doktor att hennes tillfrisknande skulle påskyndas
om hennes liv stod redo och väntade på hennes återinträde.
Men om Norma, Gud hjälpe oss, inte tillfrisknar,
får rara Douglas ett försprång och kan kliva in i sitt arv.
Den sociala ordningen efter en så lång bortovaro från Palm Beach.
Om du vill hålla Normas plats varm tills hon återvänder, ett litet tips.
Norma skulle aldrig komma inrusande och gasta om sin cocktailbjudning
i den tysta fristaden som är Graymans salong.
Norma skulle ha handskrivna inbjudningar
och låtit handleverera dem flera veckor i förväg.
Det är helt enkelt ett mirakel att vi alla var lediga
just nu under högsäsongen.
Bra sagt, Mary.
Nåja, vissa skulle säga att jag kanske ger en ungdomlig,
och jag tror att jag kan säga det, ny känsla av spontanitet
åt de dammiga traditionerna här som, Mary, uppriktigt sagt känns...
...föråldrade.
Mary, Maxine är ny här, så låt oss inte vara kritiska.
Och Maxine,
jag menade allvar när jag sa att jag gärna är medvärd för din fest
så länge vi har Normas visitkortssnurra.
Tror du att hon blir uppäten levande där inne?
I så fall ser hon till att de sätter benen i halsen.
Röker du?
Min kropp är ett tempel.
Även de heligaste helgedomar behöver lite rökelse.
Vad i...
Herregud. Det där var så töntigt.
Och på tal om planering,
vet du om Norma hade anlitat nån hjälp före sin tragiska händelse?
En dam rotar knappast bland en annan dams pappershögar.
Men du sitter i hennes möbler och äter av hennes porslin?
Raquel. Taktlöst.
Vilken matleverantör tror du att du kommer anlita för Strandbalen?
Och det var då det började vända. i Evelyns mästerliga händer.
Inte undra på att hon rättmätigt betraktades som den sanna tronföljaren.
Jag kommer att använda Normas favorit.
Och vem är det?
Du kan alltid fråga Norma.
Mary. För snart.
Allt det här finns med i funderingarna.
Det är trots allt inte bara en fest.
Det är som ett evenemang.
Min kära, det är inte "som" ett evenemang.
Och det är inte nån trädgårdsfest för lantlollor från Tennessee.
Det är säsongens största tillställning.
Har du börjat planera din entré ännu?
Min entré?
Jag minns året då Norma gjorde sin entré
klädd som Botticellis Venus i ett snäckskal av äkta pärlor.
Och när hon var drottning Kleopatra
på en vagn dragen av en hop australiska kroppsbyggare.
Eller vem kan glömma förra året
då hon anlände som Marie-Antoinette, i pudrad peruk
och med bakverk influgna från Paris.
Och alltid i sin krona.
Maxine, Strandbalen är en produktion.
Det låter så.
Åh, Maxine. Det påminner mig.
Eftersom vi pratar om pengar,
Fibbarna har fortfarande inte fått din check på 75 000 dollar
för ditt otroliga vinnande auktionsbud.
Och det är trots allt det som fick dig att hamna i Shiny Sheet.
Vill nån av er damer ha färska krabbklor?
Råa ostron? Musslor? Kaviar? Hummerstjärtar?
Bara checken.
- För Fibbarna! - För Fibbarna!
Palm Beach är en sån liten stad.
Bor man här länge nog har man minnen från varenda lyxvilla.
Och inte bara goda minnen.
Det kan jag tänka mig.
Vet du, jag...
Jag stod Norma ganska nära förr.
Hon ligger på samma vårdhem som min pappa.
Vad fattas honom?
Hans hälsa har försämrats under lång tid.
Han lider mycket.
Gör vi inte alla det?
Jo.
En kram vore fint.
Såja.
- Jag är hemskt ledsen. - Herregud. Var inte det.
Vad du än är ledsen för, så är det inte ditt fel.
Säkert att ni inte vill ta med er lite hummer
eller slänga några räkor i en servett och spara till senare i handväskan?
Evelyn, snälla, låt mig fylla en servett med lite kex, ost och räkor.
Maxine. Låt mig ställa dig en tämligen rättfram fråga.
Varsågod.
Har du några pengar?
Visst. Massor.
Dessutom, när Norma tragiskt nog går bort,
kommer Douglas att få sitt arv, och vi kan hålla säsongens avslutningsbal.
Din stackars krake.
Det är nåt jag borde ha berättat tidigare.
Det finns inget arv åt Douglas.
Vad?
När Norma går bort, går alla pengarna till de stora katterna.
Jag hänger inte med, Evelyn. Vem?
När hon till slut går bort, och det blir sannerligen en sorglig dag för alla,
så överförs hela hennes egendom till i en stiftelse
till förmån för Sällskapet för renrasiga katter i Palm Beach.
Hur vet du det?
Norma och jag visste allt om varandra.
Och, hör och häpna, jag vet ganska mycket om dig.
Faktiskt så brukade Norma och jag dela en cocktail och ett skratt
över de soliga julbreven du skickade varje år,
uppenbarligen i ett försök att behålla Dougie i testamentet.
Hon sa alltid att hon inte skulle ge Dougie sina pengar
om han så vore den sista Dellacorten på jorden, och det är han.
Såvida du inte är med barn,
men jag är ganska säker på att du inte är det.
Så jag kommer att hålla i galan i år,
för att hedra Norma, givetvis.
Och jag kommer att göra det här, för att inte bryta traditionen.
Jag föreställer mig att godsinnehavaren, vem det nu kan vara,
förväntar sig en rejäl lokalhyra, vilket är att vänta.
Så generöst.
Och i gengäld får du rädda det som återstår av ditt friska ansikte.
Du sa trots allt att det kommer att förkunnas i Shiny Sheet i morgon.
Evelyn.
Jag har väntat i hela mitt liv på att anlända,
som om min ankomst skulle betyda att jag hade allt,
fri från oro, och kunde röra mig runt som genom magi,
och aldrig ens röra marken.
Men i dag har jag insett, tack vare dig,
att ankomsten inte är slutet på resan.
Det är bara början.
Jag tog dig inte för en poetinna.
Bara en medelmåttig inkräktare.
Du tog mig på bar gärning, Evelyn.
Jag har inga pengar.
Och ja, det här hamnar förmodligen i Shiny Sheet i morgon.
Men, du förstår, Dellacorte-godset är den enda platsen
där den säsongsavslutande Strandbalen kan hållas.
Så om du vill ha festen, måste du nog samarbeta med mig.
Aldrig.
Jag vet att du vacklar.
Och jag hänger i en skör tråd.
Om du faller, så fångar jag dig.
Och när jag gör det, kommer jag att hålla ett fast grepp.
Hitta nyckeln till Normas bankfack
och hämta visitkortssnurran, så sätter vi igång.
Jävla Norma.
Om jag vore en nyckel.
Nyckel!
Maxine?
Här inne.
Jag har inte varit här inne sen... tja, på årtionden.
Vad har du gjort?
Jag har verkligen stökat till familjegodset, eller hur?
Är du full?
Jag vill att du gör en sak.
Ja. Visst, raring. Vad som helst.
Jag vill att du tar med mig upp och knullar mig som en Dellacorte.
- Uppför trappan. - Okej.
Åh, Douglas, säg det igen! Säg det igen!
Maxine Dellacorte!
- Säg det igen! - Åh, gud.
Maxine Dellacorte!
Åh, nej.
Mrs Douglas Dellacorte!
Åh, ja. Åh, älskling. Åh, gud.
- Åh, jäklar. - Douglas!
- Åh, gud! - Vidrigt. Ta mig härifrån.
Jag älskar dig.
Jag är mrs Douglas Dellacorte!
Undertexter: Kristina Donnellan