NA MOTIVY KNIHY
Jsem tak nadšená! Ještě jsem letadlem neletěla.
Jsi odvážná. Žádná jiná na to neměla žaludek.
Miluju horskou dráhu.
A já mám tu nejhezčí kopilotku v celém Tennessee.
Tak jo, drž se!
Letíme.
Svět odtud vypadá tak malý.
Bojíš se?
- Nikdy. S tebou se nikdy nebojím. - Jdeme na to.
Hele, víš co? Odejdu z Pan Am a budu psát na nebe.
A napíšu devítimetrovým písmem
„miluju Maxine Hortonovou“. Ať to vidí celá Chattanooga.
Opravdu mě miluješ?
Nikdo mi nikdy nedůvěřoval tak jako ty.
S tebou po boku dokážu cokoli.
Ty mě rozpláčeš.
Ne, to je jen vítr.
Ne, je to tebou, Douglasi. Je to tebou.
Tak jo, zlatíčko, poletíme jako Rudý baron, ano?
- Jo. - Teď.
Jsi v pořádku?
Jo. Skvělý.
Jen nevím, jestli mám být hlavou dolů.
Jo? Už se bojíš?
Jo, protože jsem těhotná.
To je asi to nejlepší, co jsem kdy slyšel.
Hej, Chattanoogo.
Douglas Simmons bude mít dítě.
Perry říká: „Dívej se do dáli...
SVATBA PENELOPE A DOUGLASE 14. DUBNA 1949
...a skončíš vždycky v písku.“
A já na to: „Hele, Perry, když budu koukat dolů,
budu odpalovat náhodně.
Jako bych byl Helen Kellerová.“
Tu pozvánku jsem četla tisíckrát
v naději, že na ní bude stát něco jiného. Ale nemění se.
Svatba Penelope Rollinsové a Douglase Dellacorteho Simmonse.
Není život legrační, Max?
Jak je to možné? Jak se tohle mohlo stát?
- Má nová kamarádka Linda a můj Douglas? - Takže se nedívám do dáli ani dolů.
Zatlačím bradu, dívám se nad pupík a...
Bum!
Přes pískovou překážku, jednou ranou!
Co ještě nevím?
A ještě důležitější otázka. Kdo další ví to, co já nevím?
Je to hra mysli.
Tak jo, půjdu se setkat s Perrym.
Ahoj u večeře.
Hra mysli.
Já myslela, že tajemství úspěšného manželství je
tiše se usmívat strastem navzdory, až se na mě usměje štěstí.
Ale tohle není opilé škobrtnutí ze schodů po hádce.
Tohle je zlé, víš, Normo?
Ale když mu řeknu, že to vím... mohla bych o něj přijít. Nemyslíš?
Co bys dělala ty?
Máš pravdu. Půjdu mu to říct, z očí do krku.
Ano, jdeme. Nemáš hlad?
- Mám. - Ne? Počkáme na večeři.
Jdeme, Normo!
Ahoj zlato. Přivezla jsi Normu?
Miláčku, já nevěděl, že dorazíš.
Perry přijde každou chvíli.
Byl jsi ženatý?
- Cože? - Byl jsi ženatý s Lindou.
Kdo je Linda? Žádnou neznám.
Moje kamarádka Linda... Penelope, dřív se jmenovala Penelope.
Douglasi.
Teda...
To s ní jsi se celou tu dobu stýkala?
S Penelope Rollinsovou? Ježíši!
Jsi s ní ještě ženatý?
- Ne! - Jsi polygamista?
- Jsem druhá žena? - Maxine.
No, já nevím. Jsi vůbec pilot?
Nebo prodejce kartáčů s rodinami v sedmi městech?
Uklidni se na chvíli, ano?
O tomhle všem teď slyším prvně.
Tak už konverzace funguje, Douglasi.
Já jsem o Penelope nelhal.
Jen...
jsem ji nezmínil.
No teda!
Nic jsem neřekl, protože jsem na to chtěl zapomenout.
Ano, před lety jsme byli zasnoubení.
Ale den naší svatby byl ten nejhorší den mého života.
Max, hele...
musím ti něco povědět.
Něco dalšího?
V náš svatební den Penelope postřelila svého otce.
Cože?
Bylo to strašné. Zničehonic.
Všude pobíhali lidé. Všude byla krev.
- A mně se to vůbec nelíbilo. - Cože?
A prostě... Chtěl jsem jen pryč a nevracet se k tomu.
Pak jsem potkal tebe, svou sexy růžičku.
Svou pýchavičku. Byli jsme tak šťastní.
Proč? Proč by to Linda dělala?
No právě. Je to blázen.
No, já si nemyslím, že je blázen.
Zamysli se. Našla si tě. Skamarádila se s tebou.
Neřekla ti o tom. Je to blázen. B-L-Á-Z-E-N. Blázen.
- Tys vyhláskoval blá... - Paní Dougoušová.
Jak se vede, madam?
Asi jsem měl ty kamarády přinést tři.
To je dobré, Perry. Už půjdu.
Probereme to později.
Zdravím, Normo. Jsem rád, že vás tady venku vidím.
Ta je rázná.
Vůbec nechápu, co se to děje.
Musíme přímo ke zdroji.
Drž si kosti!
NAŠE TĚLA, NAŠE POLICE
PENELOPE ROLLINSOVÁ ZÁPADNÍ PALM BEACH, FLORIDA
Jo.
Jen taková očista, víš?
To není ten vizitkář?
Neděláš tu to, co myslím?
Neměl by vůbec existovat.
Hele, konečně můžeme něco udělat. Něco změnit.
Máme moc, a ty nevíš, jestli je ti to příjemné?
- Lindo! - A sakra.
Ne, ty tu zůstaň sedět.
Nevidělas Lindu? Je tu?
Lindo!
Počkej tady.
Ahoj. Ráda bych prosím mluvila s Lindou.
Nebo mám říct s Penelope? Okamžitě.
Mám se dobře. Díky za optání. Není tady.
Tak jí vyřiď, že o ní a svém manželovi vím všechno.
To mě mrzí, Maxine. To není snadné.
Tys to věděla? O Lindě a mém Douglasovi?
Já se do toho přimotat nechci.
„Nechceš přimotat.“ Co to je? To máš z nějaké knihy?
Ne. Jen běžný výraz. Hele, musíš odejít.
Víš ty vůbec, koho tu bráníš?
To má být kamarádka,
- když mi lhala a klamala mě? - A sakra.
Obvykle k lidem nebývám tak otevřená jako k ní.
Když za mnou přišla, nejspíš to vůbec nebyla náhoda.
Od začátku to byl její plán. Strašný, zosnovaný plán.
A já jí na to skočila jako praštěné, sklíčené trdlo.
Já Linda nejsem.
Ale vím, že různé věci mohou být pravda zároveň.
Možná si tě chtěla nejdřív okouknout, jaká jsi.
Ale třeba tě opravdu začala mít ráda.
No, jak by taky ne?
Pověz jí, že vím i tu druhou věc,
to druhé tajemství. Že postřelila svého otce.
To nechci slyšet.
Nechci to probírat, je to minulost.
Můžeš jí aspoň vyřídit vzkaz?
Řekni jí, že se zlobím. Že mi ublížila. Ale zdůrazni to zlobení se.
Jak mi to mohla udělat? Já myslela, že jsme kamarádky.
A že Maxine Dellacorteová si o ní za chvíli udělá nepěkný obrázek.
Pamatuješ si to?
Jistě, Maxine.
Děkuju.
Hrůza!
Zmizíme z toho smradlavého knihkupectví. Pojď, Normo.
Jak jí je?
Jak vidíte, báječně.
Snaží se něco říct.
Pořád jen huhlá a jódluje.
V pořádku?
Má toho o vás hodně na srdci.
- Jak víte, že je to o mně? - Bude to v pořádku.
Jsem tady.
Chybělas mi.
I ty mně.
Díváte se na sebe jako zamilovaný páreček.
Co vy dva spolu vlastně máte?
A povězte, nebyla ve vaší péči, když ji postihla ta embolie?
Doktor myslím říkal, že jí to začalo tam dole.
- A co? - To mi řekněte vy.
Maxine, co to naznačujete?
Jen říkám, že jí rád hrajete na trumpetu.
A uvažuju, kam jste ji směřoval, když jste hrál.
Při vysokých tónech.
Panebože.
Chcete říct, že jsem to s ní dělal?
- Jdeme. - Ne!
Sbohem.
To je představivost. To teda.
Chce odejít.
Tak co tomu říkáš?
Je to párek.
Máš ráda, když vařím tvé oblíbené jídlo.
A říkal jsem si, že vzhledem k naší předešlé konverzaci
bych tě měl trošku rozmazlovat.
Pálivou omáčku?
Díky.
Cítím se jako princezna.
No, jak jsem mluvil o Perrym... Ten chlapík
má opravdu obchodnického ducha.
Ale co se o něm říkalo na střední škole?
No jo! „Perry je blbec.“ „Natvrdlej jako poleno.“ „Navíc zlej.“
Kdyby ho slyšeli mluvit o obchodě, jak manévruje...
A já jen přihlížím.
Říkám si: „No teda!“ A to mi připomnělo, že má recht.
Musíme z toho opatrovnictví vytřískat co nejvíc. Pro Normu, samozřejmě.
Musíme ty fondy investovat a rozmnožit.
Víš, Perry nemovitostem rozumí. Jen se podívej na jeho práci.
Northshore, Ridgecrest, Crest Estates, nemovitosti v Corsica Ridge...
Miloval jsi ji?
Cože?
Ne.
Už je to dávno. Ani si to nepamatuju.
No, asi tam bylo cosi...
blond, co se mi líbilo...
Miloval jsi ji, nebo si to nepamatuješ?
- Co? - Řekls, žes ji nemiloval
a že si to nepamatuješ.
Spíš šlo jakoby o spojení rodin.
Navíc jsem se tehdy v sobě nevyznal. Nechal jsem se unášet.
A ona byla velmi přesvědčivá. Hodně mluvila.
Ale nemiloval jsem ji hlavně proto...
že nebyla ty.
Pořád nechápu, proč by střílela vlastního otce.
Ale no tak, Max. Ani jsem ti to neměl říkat.
Předstírejme, že se to nestalo, jo? Že jsem nic neřekl.
Už nechci předstírat, Douglasi!
- Já tě o to žádám. - No, to žádáš o hodně.
Bylo to před 20 lety, takže už dávno.
A 20 let plus naše láska rovná se...
Hele, lámu si tu s tím hlavu, Max.
Tajil jsi mi to.
Nejlepší, co jsem kdy udělal, je, že jsem se k nim nepřiženil.
A víš proč?
Zavedlo mě to k tobě.
Tak už to prosím nech být
a předstírej, že jsem to neřekl.
Prosím, zlato.
Půjdu vzít telefon.
Sídlo Dellacorteových, tady Maxine.
- Tady Robert. - Ježíšku na křížku.
Jak se vede Normě?
Jste jako falešná mince, objevujete se v nepravou chvíli.
To asi máte radost, když tak milujete peníze.
Mám ráda ty hodnotnější.
Dostala Norma inzulin? Víc mě nezajímá.
Kristepane. Proč se mě pořád vyptáváte na Normu?
- Možná jste ve skutečnosti posedlý mnou. - Jste hrubá jen na mě. Proč?
- Já? - Ano.
- Hrubá? - Ano.
Jděte někam.
Celý ročník 1949 ve svazku.
- Díky. - Zvláštní, žes o ně požádala,
protože jsem to právě pro... Opatrně.
- Pardon. - Právě jsem to procházela.
Při rešerši na Normin nekrolog.
Co to hledáš?
Je to takový projekt o minulosti rodiny.
Hledám fotky příbuzných, zkoumám historii rodu a takové věci.
Jen bych se chtěla na něco přeptat.
Byla jsi juniorská miss Ocoee 1943 a pak miss Chattanooga 1949, že ano?
A nezapomeň na miss Mineral Bluff 1946.
Dobře. Dej vědět, kdybys našla něco zajímavého.
Dám. Díky.
„Svatba sezóny končí velkou ránou.“
„Sídlo Dellacorteových vyzdobeno.“
„Fletcherův kvartet hrál přisprostlou verzi ‚Utekl mi oslík‘.“
Ježíšku na křížku, k věci.
„Zazněl výstřel.“
„Nikdo netušil, odkud byl slyšet.“
„Obzvláště ne Douglas Dellacorte, který utekl ze scény
a zanechal tam svého družbu Perryho Donahuea.
Eugene ‚Skeet‘ Rollins byl vážně zraněn, možná zůstane ochrnutý.
Nikdo nebyl obviněn a zbraň,
po které pátrala policie Palm Beach, nebyla nenalezena.
Co se toho dne na té slavné svatbě událo,
je záhada sezóny.
Teorie a domněnky sice létaly vzduchem s hrubostí hromadné bitky,
ale jediní lidé, kteří vědí, co se opravdu stalo,
jsou ti, kteří v tom sále byli.“
Musela jsem za Skeetem, tedy obětí.
Maxine, co tu děláš? Drahá Norma je přece u vás.
Evelyn.
- Tys tam tehdy byla taky. - Kdy, zlatíčko? Mluv jasně.
Celou dobu jsi to věděla, a nic jsi neřekla.
Jako ostatní.
Ta svatba.
Tomu nerozumím. Linda chtěla zabít tebe?
Ano, drahá! Je těžké si to představit. Někoho tak velkorysého jako já.
Proč?
Není tajemství, že s Lindou nevycházíme, spíše tedy její vinou. Jako vždy.
Její matka zemřela, když byla ještě malá, a ona na Skeetovi visela.
Až tak, že i jako malá
terorizovala všechny ženy, které si se Skeetem začaly.
Terorizovala?
Ano! Hadi v šatníku.
Připínáčky na židli. Lék způsobující zvracení v zálivce.
A navíc ji ta nadcházející svatba s Dougiem vzala.
Nedokázala by opustit svého otce.
A představa, že ho budu mít jen pro sebe, ji doháněla k šílenství.
Ano, lásko.
Chudák Skeet byl ve strašném stresu.
Ten den byl nejhorší.
- Jo. Pořádně. Tak. - Záda měl ztuhlá.
- Stál u dveří. - Jo.
- Masírovala jsem ho jako profík. - Ty víš, kde masírovat.
- Ty... - A pak...
A pak co?
Musím říct, že Linda moc dobře mířit neumí.
Faktem je, že střílela skrz dveře, takže možná až tak špatně nemíří, ale...
Dougie díky tomu unikl jejich svazku, Skeet si mě konečně vzal
a Norma dělala to, co vždy.
Co Norma dělá?
Norma vždycky schraňovala tajemství
a pak je využívala, aby Palm Beach udržovala v rovnováze.
Neříkej.
Norma si naše nerozvážnosti zapisovala, věci napravovala
a my jsme za to Normě prokazovali...
naši vděčnost.
Vděčnost?
Vydírání. Drahá teta Norma sbírala tajemství všech,
kdo přišli do její čajovny, a zapisovala je do tohoto vizitkáře.
Tak je nutila sponzorovat její Plážový ples. A teď ho máme my.
Máme špínu na všechny ty vlivné, důležité lidi.
- Kristova noho, je tu i Spiro Agnew. - Kecáš.
Ne, nekecá.
Prosím. Jednu si vyber. Řekni mi, co na ní stojí.
„Stephen Sebring. Těhotná milenka.“
„Gary Picknell.“
Hele, nebyl starostou?
„Závislý na kokainu, metakvalonu a marihuaně.“
No tak si vyber.
Ale jak můžeme vědět, že je to pravda?
Je to pravda. Každé slovo.
Jak to víš?
Byla jsem tam i já.
A proč si tě Skeet nechtěl vzít?
Protože, no...
Ačkoliv vše poukazuje na můj půvab, rodokmen a vytříbenou výchovu,
stejně jako ty nejsem z bohaté rodiny.
To, že máš jako já strašnou minulost, jsem na tobě
- poznala hned. - Aha.
Proto ti asi pomáhám.
To vysvětluje tu zbraň.
Tys našla zbraň? Zbraň?
Jo. V té bezpečnostní schránce. Bude to ta zbraň!
Drahá, přesně takhle to tu Norma udržovala v rovnováze.
Jestli je ta zbraň opravdu v bezpečnostní schránce, musí tam zůstat.
Jistě. Kdo by byl tak hloupý, aby chodil se zbraní v kabelce?
Maxine, ta zbraň je pojistka,
aby spousta věcí tady nevyšla z rovnováhy, chápeš?
Jo. Chápu. Musím jít na golfový zápas.
Asi už jdu pozdě. Jo. Jemináčku! Díky, Evelyn.
Otázka je, co s ním uděláme?
Máme jejich adresy?
Pošleme jim antrax.
Ano.
Nebo semena.
- Básně. - Dobře. To jsou dobré nápady.
Ale musíme být strategické.
Nic přehnaně velkého.
Kdyby se to nepovedlo, doplatily bychom na to.
Potřebujeme to nejdřív vyzkoušet.
Perry Donahue.
- Lindo. - Perry Donahue.
Je to velvyslanec a realitní magnát, žije přímo tady v Palm Beach.
A pamatujete na Emerald Isle v Boca Ratonu?
Na ty velké luxusní nové byty, ze kterých byli všichni nadšení?
A náhle spadly.
Prosím, najdi jeho vizitku.
„Podplatil inspektory.“
Ten kretén!
Nemáš od toho odstup.
A co? Je to šmejdský družba mého šmejdského bývalého snoubence.
Je to nechutný laciný developer
a Nixonův kandidát na post velvyslance v Lucembursku.
Je to místní celebritka
s vazbami na vládu, to všichni víme,
ale na úplném vrcholu nestojí.
Výborný kandidát na zkoušku.
No, můj kontakt v Miami Herald asi rád uslyší
o obchodních praktikách Nixonova nového velvyslance v Lucembursku.
- O čem to sakra mluvíš? - Ano.
Douglas byl zasnoubený s Evelyninou nevlastní dcerou?
- S Lindou, ano! - Kdy?
Před 20 lety. Tys to vážně nevěděla?
Vůbec ne. Ale ruku na srdce, Maxine,
proč bych se měla zajímat o něco, co se stalo před 20 lety?
Jsem za Perryho vdaná třetí sezónu.
Mám pocit, že to všichni vědí a jen mě pomlouvají.
Nikomu nemůžu věřit. Tolikrát si ze mě dělali blázny!
Podívej se na mě. Já jsem tedy nic netušila,
od nikoho jsem o tom nic neslyšela.
- Jasně. - A jestli tě to utěší,
zdá se, že víš, kdo je ten, komu nemůžeš věřit.
Kdo? Douglas?
Dámy, dáte si něco?
- Neposlouchejte! - Neposlouchejte!
Prosím vás, já jsem neposlouchal. Bože, uklidněte se.
- Uklidněte. - Ale poznámka.
Když jste tu vy i pan Dellacorte, kdo se stará o Normu?
Norma je v pořádku. Dává si koupel a přitom dřímá u zapojeného fénu.
Ježíšku na křížku.
Je doma a stará se o ni velmi schopná manikérka.
Vás se to ale netýká.
Úprava nehtů.
Co to bylo za výraz?
- Ale zadek teda má. - Pěkný pohled zezadu.
Lepší, když odjíždí!
Každopádně Perry mi o žádné svatbě nevyprávěl.
O minulosti my nemluvíme.
- Mě nic př. D. nezajímá. - Co je to př. D.?
„Před Dinah.“
Měla by ses to ode mě přiučit.
Nezajímat se o nic př. M.?
Přesně tak.
- Roční návratnost 25 %. - Jo.
Zamysli se.
Peníze prakticky zadarmo.
S Norminým majetkem k dispozici je podle mě zločin toho nevyužít.
Tak co říkáš?
Musím přiznat, že to zní moc dobře.
Příležitost investovat jako první nedostaneš každý den.
Pěkně.
Zamlouvá se mi to.
- Jo? - Beru to.
Tak jo! No, bude to zábava!
To si teda piš!
- Ještě jedna věc. - Ano.
Abychom ten obchod stvrdili, potřebuju ještě něco.
Potřebuju podporu od někoho hogo fogo.
Hogo fogo!
No, ta stavba je v západním Palm Beach.
Proto potřebujeme toho nóbl člověka.
Bez atraktivního uživatele kupce neseženeme.
Co si udělat
malý výlet do Washingtonu?
Soukromým letadlem?
Hudba mým uším.
Dámy! Pilně trénujete?
Ahoj.
- Díky. - Prosím, pánové.
Děkuju.
Musíš se v těch emocích přestat hrabat.
Máš pravdu. To dělám.
- Jo. - Hrabu se.
- Hrabeš se. - To jo.
Hrabeš se.
Hrabu, hrabu ale nikdy nic nevyhrabu. Je to tak.
Hej, Roberte! Co kdybyste mi udělal grasshoppera?
Smetana se zkazila na slunci.
Tak něco ovocného?
Roberte, byl byste tak hodný?
Víš, že jsem Eddiemu koupila hnízdečko?
Cože? Opravdu?
Ano. Jedna báseň.
Básně já miluju. Jakoukoli sloku.
Tak udělej totéž.
Všichni muži, co tu pracují, jsou jeden jako druhý. Pěkně prodejní.
- Ne. - Jo.
Jak kdo chce, ale podle mě mají být vztahy založené na lásce,
a ne nějaká transakce.
Jsou založené na moci.
Sežeň si milence, nad kterým budeš mít navrch,
a už tak nevyšiluj.
Přestaň s těmi úvahami, podezříváním a hledáním lhářů.
No, bylo to nádherné odpoledne.
Bavte se, chlapci.
Nespadněte na to hlavní město.
Jistě, kapitánko.
Čauky kočičko.
Čauky, paní Dougoušová.
Co... Ne.
Ještě máš malér.
Potřebujeme na tu cestu štěstí.
Dej pusu jemu.
- Jedeme. Musím na pány. - Maxine. Jeď zpátky do klubu s nimi.
Projedu se u Eddieho na kubánské střele, tak potřebuju na bidet.
Ale já se zlobím.
Nechci jet s ním.
- Kamarádko, prosím. - Dinah!
Bav se. Snad to není krize.
Počkejte! Perry! Chlapi!
Chlapi, počkejte!
Douglasi! Hej, neožeň se mi tam!
Já se teda vrátím podle hvězd.
Ahoj Dougu.
Překvapení.
Jak se máš, Penelope?
Teď si říkám Linda.
To se k tobě hodí. Teď.
No, tohle je na setkání pěkné místo.
Neuvěřitelné, že jsi tu.
Je to dlouhá doba.
Dvacet let je dlouhá doba. Věci se mění.
No, je to svobodná země. Můžeš tu zůstat, jak dlouho chceš.
Ale pokud si vzpomínám, máme dohodu, která stále platí, že ano?
Teda. Ty se ale tváříš.
Snad jsi na ni hodnější než na mě.
No teda.
Ne, lhal jsi. Pořád. Jak jsi mohl?
Penelope... Lindo, tady se to nehodí.
Ne?
Já myslím, že záchody jsou na rozhovor o našem vztahu naprosto vhodné.
Býval jsem jiný člověk.
A oba víme, že jsme si nebyli souzení.
- Snad ses posunula dál. Já ano. - Bohužel ti musím připomenout, kdo jsi.
Kdo jsem byl.
Byl nebo jsi? To je jedno. Když ses nezměnil.
Vidíš? Zase ty tvoje otravný poznámky.
- Prosím tě. - Byla jsi s nimi tak nesnesitelná.
Já a nesnesitelná?
A co ty?
Když zavzpomínáš... Zavzpomínal jsi vůbec někdy?
Co si pamatuješ?
Já byla nesnesitelná a ty strašně příjemný?
Dobře. My to dáme.
Děláme to celý život, po generace, že ano?
Omlouváme se za vaše chování.
Takže, Douglasi, moc se omlouvám, že jsi mou vinou ojel jinou ženu,
a moc se omlouvám, že jsem tě jaksi dohnala k jejímu oplodnění.
A hlavně se omlouvám, že tu teď jsem
a připomínám ti, jaký jsi kokot.
Promiň.
Cože?
Proč vždycky všechno takhle škatulkuješ?
Muži, ženy. Myslíš si, že je snadné být mužem?
Že je snadné držet všechno pohromadě?
Co jsi držel pohromadě?
Už 20 let jsem ženatý.
To je fuk. Tohle jsem nechtěla.
Nechtěla jsem vytahovat minulost a hádat se.
Jen jsem tě chtěla poprosit, abys o tom svatebním dnu ani necekl.
Bože, další úspěšný.
Penelope Rollinsová?
- Jo. - Změnila ses.
Ty ne.
Maxine, tvoje manikérka mi řekla, že jsi tady.
- Jo, hledala jsem tě. Jo. - Mitzi?
- Je moje manikérka. Upravuje mi nehty. - Ano.
Mitzi já miluju.
Jen si chci ověřit.
Zkontrolovala jsem ta data a jsem zmatená,
protože juniorská miss Ocoee 1943 byla jistá Eleanor Zanzyová.
- A miss Chattanooga 1949. - Chattanooga.
Jo. Tak ta se jmenovala Elise Cunninghamová.
Dobře, Ann. Víš co? Nějak hodně se vyptáváš.
Co předstírat, že se tohle nikdy nestalo?
Co říkáš?
Můj rytíř v zářivé zbroji.
Mám vás odvézt?
Pořád chcete být se mnou, že ano, falešníku?
Říkejte mi, jak chcete, ale takhle řídit nemůžete.
Klíčky.
Smím ještě poslední otázku?
Ne, až někdy jindy.
Teď prosím ne. Promiňte. Díky.
Klíčky.
Jste rázný.
- Takže rtěnka, šeková knížka. - To je peněženka.
- Zbraň. - Proč máte zbraň?
- Klíčky. - Proč tady máte zbraň?
Proč? Raději zmizíme.
- Všechno v pořádku? - Jo.
A co vy, taky v pořádku?
Já se mám fantasticky.
Samozřejmě.
Vážně jste v pořádku?
Ano. Všechno je skvělé.
Proto mě vezete domů? Protože je všechno skvělé?
Vezu vás domů, protože jste opilá, doma je manikérka
a já netuším, jestli ví, jak se zachází se stříkačkou.
Vy víte, jak ženě zalichotit.
Jistě.
Bože, Roberte, umíte skvěle chodit.
Konečně.
Konečně si můžeme přiznat, že to mezi námi celou tu dobu jiskří.
- Nevím, o čem to mluvíte. - Jistěže nevíš.
Ne, nevím.
To jiskření se musí vznítit.
- Bože. No tak, Maxine. Já... - Roberte...
- Vezmi si mě. Hned. - Počkejte, Maxine.
Vezmi si mě přímo tady na tomhle etnickém koberci.
Cože? Maxine...
- Roberte? - Maxine.
Přines si trumpetu. Pěkně pomalu ve mně zahraj „Edelweiss“.
- Chci cítit každičký tón. - Prosím, Maxine.
Nebo zahraj rychlou písničku.
- Třeba „Let čmeláka“. - Ne.
Pěkné, že ses ukázala. Jsem tu už 14 hodin a jsem si jistá, že jsem něco pokazila.
Zajdu za Normou.
Skvěle.
No, není to dokonalý závěr tohohle zpropadeného dne?
Maxine.
Co je?
Nemůžu tu pracovat.
Prosím tě. Prosím, nezlob se na mě.
Zapomněla jsem na čas. Nejsem časová expertka!
Ale ne. O to nejde.
Perry mi sehnal práci v klubu.
Dýška jsou vyšší...
Perry?
Perry Donahue?
Je milý.
Mitzi, Perry Donahue milý není.
Už musím jít. Dobrou noc, Maxine.
Mitzi? Dávej si na něho pozor.
Ale ne.
Pohodlné?
Jsi úžasná.
Neprochladni.
Něco opravdového.
Pokud dovolíte, zůstanu přes noc.
Chci vědět, že je v pořádku.
Tvůj oblíbený krém. Tak.
Jsi krásná.
Ahoj.
S tebou mluvit nechci.
Prosím.
Přišla jsem ti říct, jak to bylo.
Jen ti chci říct pravdu, Maxine.
Ten den byl můj nejhorší den v životě.
Takže tys postřelila svého otce?
Ano.
Nikdy už nebyl jako dřív. A ani nebude.
Svoje zdravotní problémy i ty bolesti má kvůli mně.
Ale chtěla jsi střelit Evelyn?
Ne.
To mi řekla.
Ne. Panebože. Nechtěla jsem střelit Evelyn.
Chtěla jsem střelit Douglase.
Cože?
Celé měsíce, Maxine, jsem měla pocit, že mi lže...
a že někoho má.
Každý den jsem o tom znovu a znovu přemýšlela,
až jsem něco řekla.
„Zlato, ty jsi blázen.
Jsi blázen.“
Až jsem se z toho zbláznila.
Měla jsem pocit, že všude vidím jeho milenky
a byla jsem přesvědčená, že má něco s mojí družičkou.
Byla jsem tím posedlá.
Ani jsem nepoznala hlas svého otce.
Chceš se bát?
Mám tě vyděsit, ty zbabělče?
Sráči, nasrat. Zasranej sráči.
Panebože. Skeete!
Cos to provedla?
A co bylo pak?
Pustila se do toho Norma a všechno vyřídila.
Normo, co se mnou bude, jestli to nepřežije?
I teď myslíš jen na sebe.
Pokusila ses zavraždit vlastního otce. Ty nemáš co soudit.
Neboj se, drahá. Máš všechny trumfy.
Ano?
Bude to následovně.
Skeet si přestane zahrávat s Evelyninými city
a konečně si ji vezme.
A ty to, Penelope, dovolíš.
Protože jestli ne, Penelope, půjdeš do vězení.
A já si nechám toto rodinné dědictví jako pojistku.
Proč to děláš?
Teď to ještě nevíš, ale všechno je to pro tvé dobro.
Nepřipadá mi to tak.
Na tvoje pocity teď ohledy brát nemůžeme.
A co já?
Jak, co ty?
No, výměnou za lístek do Chattanoogy a šek na 100 000 dolarů
budu držet jazyk za zuby.
Aby sis mohl vzít tu děvku ze stoky?
Děvku ze stoky.
Chattanooga? Já pocházím z...
Já jsem ta děvka?
Ano, Maxine. Ty jsi ta děvka ze stoky.
Lindo. Já jsem to nevěděla. Přísahám. Nevěděla.
To nevadí. Miloval tě a pořád ještě tě miluje.
A víš co? Bylas mi velkým darem, Maxine.
Ano. Byla bych v manželství bez lásky,
dělala ozdobu muži, který se mnou být nechtěl.
Zachránilas mě, Maxine.
To je Douglas.
Promluv si s ním, Maxine.
Už dost.
Dokázali jsme to.
Podepíšeme smlouvu, co nám změní život.
Máme na udici velkou rybu, zlato.
Bože. Douglasi, jsem tak hrdá.
Od teďka poteče šampaňské proudem.
Hej.
Strašně moc tě miluju.
Já vím.
Uvidíme se doma.
Lindo?
Normo, s tímhle je konec.
Celou tu dobu jsi ho měla ty.
Ale už ho nikdo mít nebude.
Normo, jsi rozrušená?
Lindina verze bláznovství dávala smysl.
Co bych asi udělala v její situaci já?
Koneckonců, nebyla jsem toho dne taky tak trochu blázen?
Chtěla jsem, aby ta bolest přešla.
Aby všichni byli svobodní.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa