PAREMTA DŽULIET MAKDENIEL KNYGA
„MR. & MRS. AMERICAN PIE“
1949 M.
Labai džiaugiuosi! Niekada nesu skridusi tikru lėktuvu.
Tu tikra drąsuolė. Neteko sutikti kitos tokios.
Dievinu amerikietiškus kalnelius.
O mano atroji pilotė - gražiausia visame Tenesyje.
Ką gi, laikykis!
Kylam.
Iš čia pasaulis atrodo toks mažytis.
Nebijai?
- Ne. Su tavim aš nieko nebijau. - Laikykis.
Žinai, ką? Mesiu darbą Amerikos oro linijose
ir tapsiu oro reklamų rašytoju.
O tada 9 m dydžio raidėmis išrašysiu danguje tokius žodžius:
„Aš myliu Maksiną Horton“, kad juos pamatytų visa Čatanuga.
Tu tikrai mane myli?
Niekas manimi netiki taip, kaip tu, Maks.
Kai esu su tavim, man atrodo, kad viskas įmanoma.
Tuojau apsiašarosiu.
Tai nuo vėjo.
Ne, nuo tavęs, Daglasai. Nuo tavęs.
Gerai, saulele, dabar truputį pasivartysim, gerai?
- Gerai. - Laikykis.
Kaip tu ten?
Puikiai.
Tik nežinau, ar turiu būt žemyn galva.
Na? Dabar jau bijai?
Taip, nes aš laukiuosi.
Tai geriausias dalykas, kokį man teko girdėti.
Čatanuga.
Daglasas Simonsas turės vaiką.
Peris sako, kad jei žiūrėsi į priekį...
PENELOPĖS ROLINS IR DAGLASO DELAKORTĖS SIMONSO VESTUVĖS
1949 M. BALANDŽIO 14 D.
...tavo lazda kaskart pateks į smėlio spąstus.
O aš jam sakau: „Klausyk, Peri, jei žiūriu tik žemyn,
tada smūgiuoju kaip į tamsą.
Kaip kokia akla višta.“
Perskaičiau tą kvietimą tūkstantį kartų,
tikėdamasi ką nors išsiaiškinti. Bet nieko naujo nesužinojau.
Penelopės Rolins ir Daglaso Delakortės Simonso vestuvės.
Keista, ar ne, Maks?
Kaip tai įmanoma? Ar tai apskritai įmanoma?
Mano naujoji draugė Linda ir mano Daglasas?
Todėl nusprendžiau nežiūrėt nei į priekį, nei žemyn.
Įtraukiu smakrą, nustatau žvilgsnį ties bamba, ir...
Valio!
Kamuoliukas duobutėje!
Ko dar aš nežinau?
Dar svarbiau: kas dar žino tai, ko nežinau aš?
Tai protinis žaidimas.
Gerai, esu susitaręs sužaisti su Periu.
Pasimatysim per vakarienę.
Protinis žaidimas.
Iki šiol buvau įsitikinusi, kad laimingos santuokos paslaptis
yra tyliai ir su šypsena įveikt negandas, kol nusišypsos sėkmė.
Bet šiuo atveju tai nėra tokia neganda, kurią priimčiau su šypsena.
Man tai nepatinka, supranti, Norma?
Bet jei pasakysiu jam, kad žinau, galiu jo netekti. Nemanai?
Ką tu darytum mano vietoje?
Tu visiškai teisi. Nueisiu ir išrėšiu jam tiesą į akis.
Gerai, važiuojam. Gal nori valgyt?
- Taip. - Ne? Gerai, palauksim vakarienės.
Pirmyn, Norma!
Sveika, mieloji. Atsivežei Normą?
Maks, brangute, nežinojau, kad prisijungsi.
Bet Peris tuojau pasirodys.
Buvai vedęs?
- Ką? - Buvai vedęs Lindą.
Kas ta Linda? Nepažįstu jokios Lindos.
Linda. Mano draugė Linda... Penelopė, anksčiau ji buvo vardu Penelopė.
Daglasai...
Na...
Tai tu su ja draugauji?
Su Penelope Rolins? O Dieve!
Dar tebesi ją vedęs?
- Ne! - Tu poligamas?
- Esu viena iš žmonų? - Maksina.
Na, nieko nebežinau. Ar tu tikrai lakūnas?
Gal tu šluotų pardavėjas, turintis šeimą septyniuose skirtinguose miestuose?
Tiesiog palūkėk, gerai?
Pirmą kartą girdžiu tokias kalbas.
Tam pokalbiai ir reikalingi, Daglasai.
Nėra taip, kad būčiau melavęs apie Penelopę.
Aš tik...
nieko apie ją nesakiau.
Dar geriau!
Nieko nesakiau todėl, kad norėjau tai pamiršti.
Taip, kažkada seniai buvome susižadėję.
Diena, kai turėjome susituokti, buvo baisiausia diena mano gyvenime.
Maks, paklausyk,
noriu tau kai ką pasakyti.
Kas dar?
Mūsų vestuvių dieną
Penelopė šovė į savo tėvą.
Ką?
Tai buvo baisu. Niekas šito nesitikėjo.
Visur laksto žmonės. Visur pilna kraujo.
- Aš pasibaisėjau. - Ką?
Ir aš... Tik norėjau gyvent toliau ir nesižvalgyt į praeitį,
o tada sutikau tave, mano gėlele,
mano seksuali lėlyte. Ir mums buvo gera drauge.
Kodėl? Kodėl Linda taip padarė?
Būtent. Todėl, kad ji - pakvaišusi.
Na, nemanau, kad ji pakvaišusi.
Pati pagalvok. Ji tave susirado. Susidraugavo su tavim.
Nieko tau apie tai nesakė. Tai nenormalu. K-V-A-I-L-A. Ji pakvaišusi.
- Ar tu pasakei paraidžiui... - Ponia Dag-lidi-dū.
Laba diena, miledi.
Turbūt reikėjo atnešti tris gėrimus.
Ačiū, Peri. Aš jau išeinu.
Pasikalbėsim apie tai vėliau.
Sveikutė, Norma. Smagu tave matyt gyvą ir sveiką.
Ugnis, ne moteris.
Dabar jau visai nieko nebesuprantu.
Griebsiu jautį už ragų.
Įsikibk ir laikykis!
MŪSŲ KŪNAI, MŪSŲ LENTYNOS
PENELOPĖ ROLINS
KLEMATIS GATVĖ 3 991 VAKARŲ PALM BIČAS, FLORIDA 33411
Taip.
Tiesiog... noriu apsivalyti, supranti?
Tikiuosi, tai ne vizitinių kortelių dėklas?
Tik nesakyk, kad darai tai, apie ką pagalvojau.
Jis neturi patekti niekam į rankas.
Klausyk, pagaliau galim ką nors nuveikti. Kažką pakeisti.
Pagaliau mes įgavom galios, o tu abejoji, ar tai gerai?
- Linda! - Velnias.
Ne, sėdėk čia.
Matei Lindą? Ji čia?
Linda!
Palauk čia.
Sveika. Norėčiau pasikalbėti su Linda.
O gal turėčiau sakyt „su Penelope“? Tučtuojau.
Man viskas gerai. Ačiū, kad paklausei. O jos čia nėra.
Na, pasakyk jai, kad aš viską žinau apie ją ir mano vyrą.
Na, užjaučiu, Maksina. Tau dabar nelengva.
Tu žinojai? Žinojai apie Lindą ir mano Daglasą?
Klausyk, tai ne mano reikalas.
„Tai ne mano reikalas“. Čia kas? Citata iš knygos?
Ne. Paprastas posakis. Klausyk, tu gal geriau eik.
Bent įsivaizduoji, ką tu gini?
Kokia ji draugė,
- jei man melavo ir apgaudinėjo mane? - Velnias.
Paprastai aš neatsiveriu žmonėms taip, kaip atsivėriau jai.
Kaip suprantu, ji visai neatsitiktinai užkalbino mane.
Ji turėjo planą. Iš anksto apgalvotą klastingą planą.
Ir aš patekau į jos pinkles, kaip nelaiminga žioplelė.
Aš ne Linda.
Bet gerai žinau, kad vienos tiesos nebūna.
Klausyk, gal iš pradžių ji tenorėjo susipažint su tavim.
O paskui gal tu išties jai patikai.
Kodėl neturėčiau patikti?
Gali jai perduot, kad žinau dar vieną dalyką...
kitą jos paslaptį... kad ji šovė į savo tėvą.
Nesiruošiu į tai veltis.
Visa tai buvo praeityje, o praeitis manęs nedomina.
Tada perduok jai nuo manęs žinutę.
Kad aš pykstu. Ir jaučiuosi įskaudinta. Bet pabrėžk, kad pykstu.
Kaip ji galėjo taip su manim pasielgti? Aš maniau, kad mes draugės.
Ir kad Maksina Delakortė gali susidaryti labai nepalankią nuomonę apie ją.
Prisiminsi?
Žinoma, Maksina.
Ačiū.
Velnias!
Dingstam iš to sumauto knygyno. Važiuojam, Norma.
Kaip ji?
Kaip matai, puikiai.
Ji bando kažką pasakyti.
Ji amžinai dejuoja ir virkauja.
Kaip tu?
Na, regis, ji turi daug ką apie tave papasakoti.
Iš kur žinai, kad apie mane?
Viskas bus gerai.
Aš čia.
Pasiilgau tavęs.
Ir aš tavęs pasiilgau.
Žiūrit vienas į kitą
kaip du įsimylėję paukšteliai.
Kas iš tikrųjų tarp jūsų vyksta?
Sakyk, ar tik ne tavo priežiūroje jai pajudėjo krešulys?
Jei neklystu, gydytojas sakė, kad tai nutiko dėl patirto malonumo.
- Tai kas? - Tai tu man pasakyk, kas.
Maksina, ką tu nori tuo pasakyti?
Tik sakau, kad žinau, jog tau patinka jai teikti malonumą.
Man paprasčiausiai įdomu, kai tai darei,
kur buvai įkišęs tą daiktą,
kai pūtei aukščiausią natą.
O Dieve.
Nori pasakyt, kad aš buvau joje?
- Važiuojam, Norma. - Ne!
Viso tau geriausio.
Turi lakią vaizduotę. Pripažįstu.
Ji nori namo.
Na, ką pasakysi?
Dešrainis.
Na, aš žinau, kad tau patinka, kai pagaminu tai, ką tu mėgsti.
Todėl nusprendžiau, supranti, po ankstesnio mūsų pokalbio
padaryt savo mergaitei mažytę šventę.
Saldžiarūgščio padažo?
Ačiū.
Jaučiuosi kaip tikra princesė.
Tai va, kaip jau sakiau apie Perį... Dieve, tas vyrukas.
Jis tikrai labai verslus.
Neįsivaizduoji, kaip iš jo šaipėsi vidurinėje mokykloje.
Taip! „Peris - idiotas. Kvailas kaip asilas. Ir nedoras.“
Jei jie dabar išgirstų jį kalbant apie verslą, pamatytų, kaip jis sukasi...
Man belieka patylėti.
Galiu tik riktelėti: „Žmogau!“ Žinai, dėl vieno jis teisus.
Mums reikia protingai pasinaudoti Normos globa, jos labui, žinoma.
Reikia kur nors investuoti lėšas ir gauti pelno.
Žinai, Peris neklysta dėl nekilnojamojo turto.
Pati pagalvok, kiek jis yra investavęs.
Visi tie prabangūs namai Palm Biče...
Tu ją mylėjai?
Ką?
Ne.
Tai buvo labai seniai. Nė neprisimenu.
Na, turbūt buvo kažkas...
gal kad ji šviesiaplaukė, kas man patiko, bet...
Tu ją mylėjai? Ar neprisimeni?
- Ką? - Iš pradžių sakei, kad nemylėjai,
o po to pasakei, kad neprisimeni, ar mylėjai.
Tai buvo labiau kaip šeimų susiliejimas.
Be to, aš tada nežinojau, ko noriu. Tiesiog plaukiau pasroviui.
O ji moka įtikinti. Ji labai daug kalbėjo.
Bet pagrindinė priežastis, kodėl jos nemylėjau,
yra ta, kad ji - tai ne tu.
Bet vis viena nesuprantu, kodėl ji šovė į savo tėvą.
Liaukis, Maks. Be reikalo tau prasitariau.
Klausyk, apsimeskim, kad aš to nesakiau, gerai?
Apsimeskim, kad to nebuvo.
Daugiau nebenoriu apsimetinėti, Daglasai!
- Tik prašau. - Per daug prašai.
Tai buvo prieš 20 metų, daug laiko prabėgo.
O 20 metų plius mūsų meilė lygu...
Klausyk, aš nežinau, ką tau pasakyti, Maks.
Tu nuslėpei tai nuo manęs.
Nesusidėti su ta šeima buvo geriausias sprendimas mano gyvenime.
Ir nori žinoti, kodėl?
Todėl, kad jis nuvedė mane pas tave.
Gal jau baikim tą temą
ir apsimeskim, kad nieko nebuvo, gerai?
Labai prašau, mažute.
Atsiliepsiu.
Delakortės namai, Maksina Delakortė klauso.
- Labas, čia Robertas. - Tavęs betrūko.
Kaip Norma šįvakar?
Žinai, tu kaip Pilypas iš kanapių - visada ne laiku ir ne vietoje.
Na, manau, turėtum džiaugtis, nes vyrų dėmesys tau patinka.
Tik ne tokių vargšų, kaip tu.
Suleidai Normai insuliną? Tik tiek norėjau paklausti.
Dieve. Ko tu vis lendi prie manęs su ta Norma?
- Gal negali be manęs gyventi? - Tu tik su manim esi tokia grubi. Kodėl?
- Aš? - Taip.
- Grubi? - Taip.
Eik tu velniop.
Surišti ir suarchyvuoti visi 1949 m. „Shiny Sheet“ numeriai.
„PALM BEACH DAILY NEWS“ 1948-1949
- Ačiū, Ana. - Keista, kad jų paprašei,
nes aš ką tik juos žiūrėjau... Atsargiai.
- Atleisk. - Ką tik juos žiūrėjau.
Žinai, ieškojau medžiagos Normos nekrologui.
Primink man, ko tu ieškai?
Na, sakykim, domiuosi šeimos istorija.
Ieškau giminaičių nuotraukų, domiuosi šeimos linija
ir panašiai.
Žinai, norėjau pasitikslinti.
Sakei, buvai 1943 m. „Mis jaunoji Okojis“ ir 1949 m. „Mis Čatanuga“, taip?
Ir, nepamiršk, 1946 m. „Mis Mineral Blafas“.
Gerai. Pranešk, jei rasi ką nors įdomaus.
Būtinai. Ačiū.
„Sezono vestuvės baigėsi su trenksmu.“
„Buvo prabangiai išpuošti Delakortės namai.“
„Flečerio kvartetas atliko nešvankią „Pabėgusio asilo“ versiją.“
Po galais, greičiau prie esmės.
„Pasigirdo šūvis.“
„Bet niekas tiksliai nematė, iš kur jis buvo paleistas.“
„Net ir Daglasas Delakortė, kuris iškart pabėgo,
palikęs vieną savo vyriausiąjį pabrolį Perį Donahju.
Judžinas „Skytas“ Rolinsas buvo sunkiai sužeistas, galimai paralyžiuotas.
Kaltinimai nebuvo niekam pareikšti, o ginklas,
kurio ieškojo Palm Bičo policija, taip ir nebuvo rastas.
Tai, kas nutiko tą dieną per legendines vestuves,
tapo sezono paslaptimi.
Nors sklido įvairiausi nemalonūs gandai ir spėlionės,
vieninteliai, kurie iš tikrųjų žino, kas nutiko,
yra žmonės, tąkart buvę tame kambaryje.“
Reikia pasikalbėti su Skytu - auka.
Maksina, ką čia darai? Juk brangi Norma dabar savo namuose.
Evelina.
Tą dieną tu irgi ten buvai.
Kokią dieną, brangute? Nieko nesuprantu.
Visą tą laiką tu viską žinojai ir nieko man nesakei.
Kaip ir visi kiti.
Vestuvės.
Nieko nesuprantu. Linda norėjo nušauti tave?
Žinoma, brangute! Net ir man, tokiai didžiadvasiškai, sunku tai suprast.
Kodėl?
Na, ne paslaptis, kad mudvi su Linda nesutariam,
bet tik dėl jos kaltės. Tik dėl jos.
Supranti, jos mama mirė, kai ji dar buvo visai mažutė,
tad ji labai prisirišo prie Skyto.
Prisirišo taip, kad net būdama paaugle
terorizuodavo visas moteris, kurios priartėdavo prie Skyto.
Terorizuodavo?
Taip! Gyvatės sieninėje spintoje.
Smeigtukai ant kėdės. Vėmimą sukeliančios žolelės salotų užpile.
Nereikia nė sakyti,
kad artėjančios vedybos su Dagiu kėlė jai nerimą.
Ji negalėjo susitaikyt su mintimi, kad turės palikti savo tėvą.
O tai, kad jis liks su manimi, apskritai varė ją iš proto.
Taip, ponia.
Vargšelis Skytas buvo labai įsitempęs.
O tą dieną - ypač.
- Taip. Stipriau. Gerai. - Jo nugara buvo sustingusi.
- Prisispaudžiau jį prie durų... - Taip.
- ...ir stipriai masažavau jam nugarą. - Žinai, kur masažuoti. Tu žinai.
- Tu... - Ir tada...
Kas tada?
Sakykime, dėl to, kad Linda nepataikė...
žinoma, ji šovė per duris, tad gal taiklumas čia niekuo dėtas, bet...
Dagis išsigelbėjo nuo santuokos, Skytas pagaliau mane vedė,
o Norma daro tai, ką Norma daro.
O ką Norma daro?
Norma visuomet mokėjo saugoti paslaptis,
tad galiausiai ėmė jomis naudotis,
kad kontroliuotų visą Palm Bičą.
Netikiu.
Norma žino visų mūsų paklydimus, padeda juos nuslėpti,
o mainais mes reiškiame Normai...
padėką.
Padėką?
Šantažas. Miela teta Norma rinko visų paslaptis,
kas tik apsilankydavo pas ją svečiuose, ir dėjo jas į vizitinių kortelių dėklą.
Naudojosi tuo, kad priverstų žmones aukoti jos Palm Bičo puotai. Dabar jis pas mus.
Turime kompromituojančios informacijos apie visus įtakingus ir svarbius žmones.
Net apie Spiro Agniu, dėl Dievo meilės.
Meluoji.
Ne, ji nemeluoja.
Pirmyn. Trauk kortelę. Skaityk.
„Styvenas Sibringas. Nėščia meilužė“.
„Garis Piknelas“.
Jis buvęs meras, ar ne?
„Piktnaudžiauja kokainu, migdomaisiais ir marihuana“.
Jėzau, apsispręsk jau, žmogau.
Iš kur mums žinoti, kad tai, kas čia parašyta, yra tiesa?
Tiesa. Kiekvienas mielas žodis.
Iš kur tu žinai?
Aš irgi ten buvau.
Kodėl Skytas nenorėjo tavęs vesti?
Todėl, kad, na...
Nors ir esu elegantiška, kilminga bei gerai išauklėta,
augau, kaip ir tu, neturtingoje šeimoje.
Iškart supratau, kad mus abi sieja
- slepiama praeitis. - Aišku.
Turbūt todėl negaliu tau niekuo padėti.
Dabar man aišku, iš kur tas pistoletas.
Tu radai pistoletą? Pistoletą?
Taip. Tame seife. Tikriausiai tai tas pistoletas!
Brangute, štai ką turėjau galvoje sakydama,
kad Norma visus kontroliuoja Palm Biče.
Jei tas pistoletas iš tikrųjų yra seife, tegul ten ir lieka.
Žinoma. Negi būčiau tokia kvaila, kad nešiočiausi jį savo rankinėje?
Maksina, tas pistoletas yra garantas
nuo daugelio dalykų, kurie vyksta aplink, supranti?
Taip. Supratau. Man reikia į golfą.
Regis, vėluoju. Taip, vėluoju. Po galais! Ačiū, Evelina.
Noriu paklaust, ir ką mes su tuo darysim?
Turime visų jų adresus?
Nusiųskim jiems vokus su juodligės sukėlėjais.
Teisingai.
Arba su sėklomis.
- Su eilėraščiais. - Gerai. Puikūs pasiūlymai.
Bet veikti reikia apgalvotai.
Negalime persistengti.
Jei elgsimės neapgalvotai, galim užsitraukti nemalonumų.
Mano nuomone, reikėtų išbandyti su vienu žmogumi.
Peris Donahju.
- Linda. - Peris Donahju.
Jis yra ambasadorius ir nekilnojamojo turto magnatas,
gyvena čia, Palm Biče.
Pamenat tą pastatą „Smaragdo sala“ Boka Ratone?
Na, tas didžiulis, prašmatnus daugiabutis, kuriuo visi taip džiaugėsi?
Kuris labai greitai sugriuvo.
Pirmyn, surask jo kortelę.
„Papirko inspektorius“.
Sumautas šiknius!
Tai gali paliesti ir tave.
Ir ką? Jis mano niekingo buvusio sužadėtinio niekingas pabrolys.
Jis suktas ir nieko vertas nekilnojamojo turto vystytojas,
kurį Niksonas paskyrė ambasadoriumi Liuksemburge.
Vietinės reikšmės ponaitis,
turintis ryšių vyriausybėje, mes visi tai žinome,
bet nepriklauso aukščiausiam sluoksniui.
Jis mums idealiai tinka.
Na, manau, mano draugė iš „Miami Herald“ apsidžiaugs išgirdusi
apie ką tik Niksono paskirto ambasadoriaus Liuksemburge verslo reikaliukus.
- Apie ką tu kalbi, po galais? - Taip.
Daglasas buvo susižadėjęs su Evelinos podukra?
- Linda, taip! - Kada?
Prieš dvidešimt metų. Tu tikrai nežinojai?
Neturėjau nė mažiausio supratimo. Bet, jei atvirai, Maksina,
kodėl man turėtų rūpėti tai, kas buvo prieš 20 metų?
Aš visai neseniai tapau Perio žmona.
Jaučiu, kad visi viską žinojo ir šnabždėjosi man už nugaros.
Aš niekuo nebetikiu. Jaučiuosi šimtus kartus apkvailinta!
Pažvelk į mane. Aš, pavyzdžiui, nieko nežinojau,
nieko apie tai iš nieko negirdėjau.
- Gerai jau. - Ir jei tave tai paguos,
dabar jau žinai, kuriuo žmogumi negali pasitikėti.
Kuo? Daglasu?
Ko pageidautumėt, ponios?
- Nesiklausyk mūsų! - Galėtum nesiklausyti mūsų?
Aš jūsų nesiklausiau. O Dieve, tik nereikia nervintis.
- Nereikia nervintis. - Bet mane stebina kitkas,
jei čia esat abu su ponu Delakorte, kas rūpinasi Norma?
Normai viskas gerai. Ji guli vonioje
ir ramiai sau snaudžia šalia įjungto plaukų džiovintuvo.
Jėzau Marija.
Ji namie su labai kompetentinga manikiūrininke.
Nors tai ir ne tavo reikalas.
Jai tvarko nagus.
Kodėl jis į tave taip pažiūrėjo?
- Neblogas užpakaliukas. - Gerai iš nugaros atrodo.
Boba iš ratų, ratams lengviau!
Beje, Peris man nieko nėra minėjęs apie tas vestuves.
Mes nesikalbam apie praeitį.
Man, pavyzdžiui, neįdomu niekas, kas buvo PD.
Ką reiškia PD?
Prieš Dainą.
Ir tau siūlau daryti tą patį.
Tai man nereikėtų domėtis niekuo, kas buvo PM?
Labai teisingai.
- Metinė grąža - 25 %. - Taip.
Tik pagalvok.
Lengvi pinigai.
Valdant Normos turtus,
mano nuomone, būtų kvaila
nepasinaudot tokia galimybe.
Taigi, ką pasakysi?
Reikia pripažint, kad skamba viliojančiai.
Na, ne kiekvieną dieną gali sulaukt tokio pasiūlymo.
Geras.
Įkalbėjai.
- Tikrai? - Aš sutinku.
Puiku! Na, tu nepasigailėsi!
Labai tikiuosi!
- Bet yra viena problemėlė. - Sakyk.
Tam, kad patvirtintume sandorį, reikia dar kai ko.
Reikia gauti kokio nors populiaraus žmogaus pritarimą...
Populiaraus!
Na, nekilnojamasis turtas bus plėtojamas vakarų Palm Biče.
Todėl reikia viliojančio žmogaus.
Supranti, mes nepritrauksime pirkėjų, jei neturėsim žymaus nuomininko.
Ką pasakytum,
jei pasiūlyčiau nuskrist į Vašingtoną?
Senu geru privačiu lėktuvu.
Puiki mintis.
Sveikutės, ponios! Miklinat rankutes?
Sveika, mažute.
- Ačiū. - Skanaus, bičiuliai.
Ačiū.
Turi liautis krapštyti savo emocines žaizdas.
Tu teisi. Tik tai ir darau.
- Krapštai. - Krapštau.
- Krapštai. - Aš krapštytoja.
Tu krapštytoja.
Krapštau ir krapštau. Ir nieko iš to gero. Tik tiek žinau.
Robertai! Suplak man „Žiogelį“, gerai?
Nuo karščio surūgo grietinėlė.
Tada suplak ką nors gaivaus, gerai?
Robertai, ir man, prašyčiau.
Žinai, nupirkau Edžiui mažą butuką.
Ką? Tikrai?
Tikrai. Tai taip romantiška.
Dievinu romantiką. Bet kokią.
Padaryk ir tu tą patį.
Visi čia dirbantys vyrukai yra prieinami. Tau tereikia išsirinkti.
- Ne. - Taip.
Tai ne man. Santykiuose man svarbiausia meilė,
o ne kažkokie sandėriai.
Santykiuose svarbu įtaka.
Susirask meilužį, kurį gali laikyt po padu,
ir mesk iš galvos tas nesąmones.
Negalvok apie tai, kas būtų, jeigu būtų,
kas ką padarė, kas ko nepasakė.
Na, tiesiog nuostabi popietė.
Sėkmės, vaikinai.
Nesugalvok trenktis į sostinę.
Klausau, ponia.
Ate, katyte.
Ate, ponia Dagli-didi-dū.
Ne.
Aš tebepykstu.
Palinkėk mums sėkmės kelionėje.
Bučiuok jį į lūpas.
- Eime, Peri. Man reikia į tualetą. - Maksina.
Grįžk į klubą kartu su jais, gerai?
Nulėksiu pas Edį paskraidyt ant kubietiškos raketos,
pakeliui dar reikia užsukti apsiprausti.
Bet aš ant jo tebepykstu.
Nenoriu važiuoti su juo.
- Būk draugė. Labai prašau. - Daina!
Sėkmės. Tik nesukelk karo.
Palaukit! Peri! Vyručiai!
Vyručiai, sustokit!
Daglasai! Tik nesugalvok vesti dar kartą!
Susirasiu kelią atgal pagal žvaigždes.
Sveikas, Dagai.
Staigmena.
Kaip sekas, Penelope?
Dabar aš Linda.
Tau tinka.
Na, puiki vietelė susitikimams.
Negaliu patikėti, kad grįžai.
Na, daug laiko praėjo.
Dvidešimt metų yra daug. Viskas keičiasi.
Na, gyvenam laisvoje šalyje, gali būti čia tiek, kiek nori.
Bet, jei gerai prisimenu, mes buvom susitarę, tiesa?
Kokia išraiška.
Tikiuosi, su ja elgiesi gražiau, nei elgeisi su manim.
Gerai jau.
Ne, tu visą laiką melavai. Kaip tu galėjai?
Penelope... Linda, čia ne pati geriausia vieta pokalbiui.
Ne?
O aš manau, kad tualetas yra labai tinkama vieta
mūsų santykiams aptarti.
Tada aš buvau visai kitas žmogus.
Manau, mes abu gerai žinome, kad nebuvome skirti vienas kitam.
Tikiuosi, pamiršai praeitį. Aš pamiršau.
Atsiprašau, kad tenka priminti, kas tu toks.
Kas aš buvau.
Buvai, esi, koks skirtumas? Tai tik semantika. Jei nepasikeitei.
Matai? Būtent dėl tų tavo kvailų pastebėjimų...
- Tik nereikia. - ...su tavim buvo neįmanoma bendrauti.
Su manim neįmanoma?
Koks buvai tu?
Kai atsuki laiką atgal... kai pagalvoji apie praeitį,
ką tu prisimeni?
Turbūt, kad su manim neįmanoma bendrauti, o tu buvai pūkuotas kačiukas.
Nieko tokio. Mes prie to pripratusios.
Tai vyksta visą gyvenimą, iš kartos į kartą, tiesa?
Mes prašome atleidimo už jūsų elgesį.
Tad, Daglasai, prašau atleisti man, kad priverčiau tave dulkinti kitą moterį,
ir labai atsiprašau, kad per mane užtaisei jai vaiką.
O labiausiai atsiprašau už tai, kad esu čia
ir primenu tau, koks esi šūdžius.
Atsiprašau.
Ką?
Kodėl tu visada suvedi į tą patį?
Vyrai, moterys. Manai, lengva būti vyru?
Manai, lengva viską išsaugoti?
Ir ką tokio tu išsaugojai?
Esu vedęs 20 metų.
Tiek to. Aš nenorėjau to daryt.
Nenorėjau kapstytis po praeitį ir nenorėjau ginčytis.
Tik norėjau paprašyt tavęs vieno dalyko:
laikyk už dantų liežuvį ir nekalbėk apie mūsų vestuvių dieną.
O Dieve. Dar vienas nevykėlis.
Penelopė Rolins?
- Taip. - Na, tu pasikeitusi.
O tu - ne.
Maksina, tavo manikiūrininkė sakė, kad rasiu tave čia.
- Taip, aš tavęs ieškojau. Taip. - Micė?
- Ji mano manikiūrininkė, tvarko nagučius. - Taip.
Aš myliu Micę.
Tik norėjau pasitikslinti.
Žinai, patikrinau tavo paminėtas datas ir visai susipainiojau,
nes 1943 m. „Mis jaunoji Okojis“ yra Eleonora Zenzi.
- O 1949 m. „Mis Čatanuga“. - Čatanuga.
Taip. Na, ji vardu Eliza Kaningam.
Gerai, Ana. Žinai, ką? Tu užduodi per daug klausimų.
Apsimeskim, kad šito tu manęs neklausei, gerai?
Tinka?
Mano riteris ant balto žirgo.
Parvežt tave namo?
Tu neketini nuo manęs atstoti, ar ne, Pilypai iš kanapių?
Gali mane vadint, kaip nori. Bet vairuoti aš tau neleisiu.
Raktelius.
Dar vienas klausimėlis.
Ne, padarysit tai kitą kartą.
Prašau, tik ne dabar. Atleiskit. Ačiū.
Raktelius.
Tu nepermaldaujamas.
- Gerai, lūpdažis, čekių knygelė... - Čia tavo piniginė.
- ...pistoletas... - Kam tau pistoletas?
- Štai ir rakteliai. - Kodėl tu nešiojiesi pistoletą?
Kodėl nešiojiesi pistoletą? Važiuojam iš čia.
- Kaip tu ten? - Puikiai.
O kaip tu?
Tiesiog nuostabiai.
Žinoma.
Tikrai?
Taip, Maksina. Viskas gerai.
Ar todėl veži mane namo? Kad viskas yra gerai?
Vežu tave namo, nes esi išgėrusi, o namie yra manikiūrininkė,
kuri vargu ar žino, kaip naudotis švirkštu.
Tu visada žinai, ką pasakyti moteriai.
Tai jau tikrai.
Dieve, Robertai,
su tavim smagu vaikščioti.
Pagaliau.
Pagaliau įvyko tai, kas jau seniai
tarp mūsų brendo.
- Nesuprantu, apie ką tu. - Žinoma, kad nesupranti.
Ne, nesuprantu.
Tai, kas bręsta, kada nors sprogsta.
- O Dieve. Liaukis, Maksina. Aš... - Robertai,
- paimk mane. Paimk mane dabar pat. - Pala, Maksina.
Paimk mane čia. Tiesiai ant šio etninio kilimo.
Ką? Maksina...
- Robertai? - Maksina.
Nešk čia savo trimitą. Sugrok su manim lėtą melodiją.
- Noriu pajusti savyje kiekvieną natą. - Maksina, prašau.
Arba gali sugroti greitą,
bet aistringą.
Ne.
Ačiū Dievui, kad pagaliau pasirodei. Išbuvau čia 14 valandų
ir esu tikra, kad ką nors padariau ne taip.
Pažiūrėsiu, kaip Norma.
Gerai.
Niekam nepalinkėčiau tokios dienos.
Maksina.
Ko?
Aš negaliu čia dirbti.
Maldauju. Nepyk ant manęs.
Aš praradau laiko nuovoką. Nesu laiko ekspertė!
Ne, aš ne dėl to.
Peris surado man darbą klube.
Ten geresni arbatpinigiai ir...
Peris?
Tipo, Peris Donahju?
Jis geras žmogus.
Mice, Peris Donahju nėra geras žmogus.
Man jau laikas. Labanakt, Maksina.
Mice? Būk su juo atsargi.
Ne.
Tau patogu?
Tu - geriausia.
Kad nesušaltum.
Kažkas tikro.
Jei tu nieko prieš, norėčiau šįvakar čia pabūti.
Tik noriu įsitikint, ar jai viskas gerai.
Tavo mėgstamiausias kremas. Štai.
Tu gražuolė.
Sveika.
Nenoriu su tavim kalbėti.
Prašau.
Atėjau tau papasakoti, kaip viskas buvo iš tikrųjų.
Noriu pasakyt tau tiesą, Maksina.
Ta diena buvo blogiausia mano gyvenime.
Tai ar tu šovei į savo tėvą?
Taip.
Ir jis niekada nepasveiks. Niekada.
Visos jo bėdos su sveikata, visas skausmas, viskas per mane.
Bet tu norėjai nušauti Eveliną?
Ne.
Ji man pati taip sakė.
Ne. O Dieve. Aš nenorėjau nušaut Evelinos.
Norėjau nušauti Daglasą.
Ką?
Kelis mėnesius, Maksina, jutau, kad jis man meluoja,
kad turi kitą.
Negalėjau nustot apie tai galvojusi
ir vieną dieną jam tai pasakiau.
„Mieloji, tu pakvaišai.
Tu pakvaišai.“
Kol vieną dieną išties pakvaišti.
Mano atrodė, kad visur aplink jo meilužės, ir...
buvau įsitikinusi, kad jis susidėjo su mano pamerge.
Buvau tarsi apsėsta.
Kad net neatpažinau savo tėčio balso.
Nori, kad tave pagąsdinčiau?
Nori, kad tave pagąsdinčiau, baily tu?
Šiknius, bliamba. Sumautas šiknius.
O Dieve. Skytai!
Ką tu padarei?
Kas buvo toliau?
Tada atpuolė Norma ir viskuo pasirūpino.
Norma, jei jis neišgyvens, kas bus su manim?
Net ir dabar tu galvoji tik apie save.
Tu ką tik pabandei įvykdyti tėvažudystę. Ne tau mane smerkti.
Nesijaudink, brangute. Visos kortos - tavo rankose.
Tikrai?
Taigi, štai kaip bus.
Skytas pagaliau nustos manipuliuoti Evelinos jausmais
ir ją ves.
O tu, Penelope, tam netrukdysi.
O jeigu bandysi, Penelope, keliausi už grotų.
O šią šeimyninę relikviją pasiliksiu sau kaip garantą.
Kodėl taip elgiesi?
Tu dar to nesupranti, bet viskas daroma tavo labui.
Man taip neatrodo.
Valdyk savo emocijas.
O kaip aš?
Kuo čia dėtas tu?
Na, mainais už bilietą į vieną pusę į Čatanugą ir 100 000 dol. čekį
pažadu laikyti liežuvį už dantų.
Kad galėtum vesti tą mergšę?
Mergšė.
Čatanuga? Aš iš ten...
Tai aš ta mergšė?
Taip, Maksina. Maksina, tu esi ta mergšė.
Linda. Aš nežinojau. Prisiekiu. Aš nežinojau.
Viskas gerai. Jis tave mylėjo ir tebemyli.
Ir, žinai, ką? Tu tapai mano gelbėtoja, Maksina.
Taip. Būčiau gyvenusi santuokoje be meilės,
tapusi priedu vyrui, kuris manęs nenorėjo.
Tu mane išgelbėjai, Maksina.
Tai Daglasas.
Pasikalbėk su juo, Maksina.
Viskas.
Mums pavyko, Maks.
Mes pasirašysim sutartį, kuri pakeis mūsų gyvenimus.
Ant meškerės užkibo stambi žuvis, mažute.
Vaje. Daglasai, didžiuojuosi tavimi.
Nuo šiol gyvensime kaip pasakoje.
Labai tave myliu.
Žinau.
Pasimatysim namie.
Linda?
Norma, viskas baigta.
Tai tu jį turėjai visą tą laiką.
Bet daugiau niekas jo neturės.
Norma, tu nusiminei?
Lindos versija dėl pakvaišimo man pasirodė logiška.
Kas žino, kaip jos vietoje būčiau pasielgusi aš?
Jei jau atvirai, negi aš tą dieną nebuvau lengvai kvaištelėjusi?
Norėjau, kad nebeliktų skausmo.
Norėjau, kad visi būtų laisvi.
Išvertė Laima Banionienė