Vi aktiverer trykmotorerne, så vi kan udføre vores rummission!
Roger. Jeg har nulstillet tracker og SI-brændstof, oktavniveauet er højt,
og GDS-styringen er indstillet.
Vi åbner for forbrændingskammeret på boosterplatformen!
Værsgo at tænde for løfteraketten.
Du skal ikke røre ved knapperne. Ved du, hvad du laver? Nej.
Kontroltårn til Apollo 12. Klar til affyring.
Kan man nå at skifte partner?
- Ti, ni... - Han tæller ned.
...otte... Hovedmotor starter.
Ét lille skridt!
Wow. Lige som jeg havde forestillet mig.
En endeløs horisont fuld af muligheder.
Jeg skal kaste op.
Apollo 12, klar til tilbagevenden.
Roger, kontrolmand.
Åh gud nej, ikke mere!
- Jeg har en nyhed. - Hvor spændende.
- Pistolen er væk. - Hvad mener du med "væk"?
Jeg smed den i havet. Også kartoteket.
- Fandt du Normas kartotek? - Det var endt hos pooldrengen.
Linda fandt det, stjal det og tilintetgjorde det.
Det er fantastisk.
Du er fri, Evelyn. Alle er frie!
Åh gud.
- Hvordan var det? - Så godt, jeg nær havde tisset lidt.
- Du er fandeme en idiot! - Hvad?
Den pistol skulle jo blive i pengeskabet.
- Nu er jeg virkelig på røven. - Hvad?
Og hvis det om Linda passer, er Strandballet på røven.
Tror du, jeg ledte efter kartoteket for at få folks adresser?
For fanden!
Få mig ud herfra! Tag min hånd!
- Ja, okay. - Giv mig din hånd. Træk!
- Deres negle... - Træk hårdere!
- Tynde håndled... - Træk!
Jeg var helt forvirret.
Blev jeg ikke hyldet for at befri folk fra kartoteket?
Løfteraketten var affyret, men jeg stod stadig på platformen.
Mistede vi Evelyn?
Rumsimulatoren gjorde hende vist en smule utilpas.
De damer, velkommen til NASA.
Herovre har vi en nøjagtig kopi af Neil Armstrongs dragt, da han gik på månen.
- Hvor er originalen? - Den tog han med hjem.
Denne vej.
Jeg har et spørgsmål vedrørende Strandballet.
Vi ved jo alle, at kære Norma
er kendt for at... varetage byens hemmeligheder,
mod at hendes tavshed belønnes med deltagelse i festen.
- Javel. - Fortsæt.
Måske er jeg anden type værtinde. Kunne vi ikke sige, at fra dette øjeblik
er Strandballet simpelthen sommerens vigtigste og mest storslåede bal?
Helt uden trusler. Fuldstændig samtykkende.
Hvorfor skal vi så komme?
Måske hvis du fik en, der virkelig er noget, til at deltage.
En kendisgæst.
Men ingen ville komme kun for din skyld, Maxine.
Og nu rundvisningens højdepunkt.
Må jeg præsentere det fineste, Amerika har at byde på.
Ja, det er rigtige astronauter i karantæne før deres mission i næste uge.
...tre, fire. En, to, tre, fortsæt, fire.
Hvis du kunne få en af dem med, ville jeg komme øjeblikkeligt.
Jeg mener deltage.
Jeg sagde: "31 etager? Perry, lad os sige 32 etager."
Og han sagde: "Lad os sige 33 etager!"
Og så sagde jeg: "Lad os gå op på 34 etager!"
Fireogtredive etager! Ha!
Er jeg ikke nok?
Til lejlighederne?
Strandballet. Hvis det kun er mig. Kommer folk så?
Hører du overhovedet efter? Det er stort, det her.
Vi fik endda Pinky Kimberly-Marco.
- Raquels mafiamand? - Pinky er Palm Beachs bedste entreprenør.
Perry overtalte ham til at give os salgsprisen.
- Linda kaldte Perry "forløjet". - Hvabehar?
Hun brugte endda ordet "radioaktiv".
Perry kan godt være fyrig,
men det er den handlekraft, som skaffede os en kongelig.
Kongelig?
Investoren, vi mødte i Washington, er selveste prinsen af Luxembourg.
- Wow. Perry har gode forbindelser. - Vi indgår aftalen under middagen i aften.
Hør bare. Det nye West Palm Beach
Prinsen af Luxembourg Luksushøjhus.
Perry mener, at hvis en prins blåstempler det, vil folk bo hvor som helst.
Selv i West Palm Peach.
Hvor som helst...
Douglas, du har lige reddet Strandballet.
Har jeg det?
Ja, du har. Damerne ville tage til æselshow i Tijuana for at møde en prins.
Under middagen i aften inviterer jeg ham selv som min kendisgæst.
Douglas?
Nu skal du høre.
Det er en omhyggeligt koreograferet dans
i en finjusteret iscenesættelse, Maxine.
Douglas?
Det er en drengemiddag.
Tag det ikke personligt, Max. Det er forretninger. Det forstår du godt.
Du har sagt det! Du har fortalt min mand om forleden aften. Nu er han vred
og spiser middag med en prins uden mig, så jeg ikke kan invitere ham til ballet!
Hvad skete der forleden aften?
Måske har nogen, af usikkerhed og for mange grasshoppers,
begået en dum fejl med nogen, der kørte mig hjem.
Måske sker den slags tit for nogen? Så det gjorde ikke noget.
Nogen kunne være lidt mere beskeden.
Og måske er nogen ikke vant til afslag, selvom nogen ikke mente det.
Sådan der.
Jeg har ikke fortalt ham det, for der er intet at fortælle.
- Har du ikke? - Nej.
Hej, Norma!
Jeg vil lade jer spise jeres æblemos.
Vi gjorde det!
"Undersøgelserne viser, at ejendomsmagnaten Perry Donahue
jævnligt bestak inspektører under opførelsen
af lejlighedskomplekset Emerald Isle."
Min ven på Miami Herald sendte mig det.
Først afslører vi Perry, så Agnew og til sidst Nixon!
Den første dominobrik i patriarkatet vælter snart.
Det er tryggere for den lille.
Beklager, vi sælger ikke The Shiny Sheet her.
Hvad har du gjort med kartoteket, din forkælede lille lort?
Hvilket kartotek?
Kartoteket, der styrer hele den her forpulede by. Hvad gjorde du med det?
Linda? Gjorde du noget med det?
- Vi må hellere tale i enrum. - Før an, Linda.
Hvad?
- Har du brændt det? - Dæmp dig lige lidt.
Min stemmeføring bliver på denne lydstyrke, så længe jeg vil, tak!
- Gudfader! - Jeg skånede verden.
Spil ikke frelst, dit morderiske fæ!
- Det er krænkende på så mange planer. - I to tåber fortjener hinanden.
- Hvad har Maxine gjort? - Ved du ikke det?
En klassisk historie. Hun fandt pistolen, du skød din far med, og smed den i havet.
- Hvad? - Tør det flabede grin af.
Du har allerede røbet dine kort ved at møde op her i West Palm Beach.
Æd en sur sok, Linda. Det her er langt fra slut.
Hvor skal du hen?
Jeg sladrer til min far.
Og jeg har aldrig været i West Palm Beach.
Undskyld. Min mand, Douglas, spiser her med en mr. Donahue
og prinsen af Luxembourg.
Fortæl om det.
Jeg tror, jeg kan se dem.
- Jeg skal lige pudre næsen. - Ja.
Maxine!
Ud på toilettet. Nu. Nu!
Du kom ikke tilfældigt forbi klædt i Luxembourgs nationalfarver.
Douglas glemte sine tegninger, så jeg kom med dem.
Og nu ser jeg, at det slet ikke var en drengemiddag.
- Prinsen ville ikke komme uledsaget. - Hvad så med dig?
Nogen skal jo holde Perry ædru, til der er skrevet under.
Dinah?
Perry ved det, Maxine. At jeg har en affære med Eddie.
Og at jeg købte en lejlighed til ham. Alting. Og jeg er rasende.
Er du rasende?
Han siger, han nu er fri til at gøre, hvad han vil.
Pludselig er han boheme. Jeg ved, han ser andre kvinder.
- Det er vist min manicurist. - Hvorfor tror du det?
Hun har ligesom sagt det.
I aften er jeg den lydige hustru, indtil aftalen er i hus.
Så er der penge i banken, hvis Perry og jeg skal skilles.
I skal ikke skilles. Du må ikke sige skilsmisse, Dinah.
- Du kan ikke gå direkte til skilsmisse. - Maxine, hvad er der galt?
- Ingen skal skilles. - Hvad er der galt, Maxine?
Kan du huske, da du foreslog, at jeg fandt mit eget lille sidespring?
Ja?
Da du og jeg havde drukket og kørt rundt på golfbanen,
kom jeg til at sænke paraderne takket være mit djævelsk høje humør.
Og... jeg kom måske til at følge dit råd.
Hvem?
Pooldrengen. Åh nej, Douglas ved det.
Jeg kan mærke det. Og derfor inviterede han mig ikke i aften.
Åh, hvad har jeg gjort? Jeg vil ikke skilles.
Hvorfor griner du?
Undskyld. Vi har alle prøvet med Robert. Heldige Norma, han holder sig til én.
Personligt tror jeg, det er mere enkelt.
Han er momo.
- Hvad er en momo? - Han er svans, Maxine.
Tag hjem, og tænk over dine valg.
Svans?
HOMOSEKSUALITET
GIOVANNIS VÆRELSE
Sund appetit.
På læsestof naturligvis.
Fandt du, hvad du søgte?
Jeg håber, du gemte lidt til os andre.
Grayman. En forlængelse af Gregor.
Ingen navne.
ENDNU EN DAG!
- Surprise! - Hold da op. Kage med smørcreme.
Nu skal du se her.
Ved du hvad, far? Vi har noget at fejre.
- Fejre? - Ja. Jeg har en ven, der hedder Maxine.
Ja?
Hun har fundet pistolen. Normas pistol.
- Det var dog utroligt. - Hun har smidt den i havet. Den er væk.
- Den er væk, far. - Du godeste.
Så er De fri, frue.
Hvad er frihed?
- Og ved Evelyn det? - Hun fortalte mig det selv.
Ja, det er jo hendes job.
Kommer du ikke herover og sætter dig?
- Okay. - Mand...
Nå...
Åh gud...
Der er én fordel ved det her...
Morfinen. Den holder smerten væk.
Men det er et værre liv, end du kan forestille dig.
Det er min skyld, far. Det er jeg virkelig ked af.
Jeg er ingen gåde. Du ved, hvordan jeg har levet mit liv.
Og hvordan mændene før mig levede deres liv.
Familiens frygtelige eftermæle. Det er min skyld.
Og jeg skammer mig. Over nogensinde at have svigtet dig.
Jeg gjorde det dagligt.
Og nu kan jeg ikke finde ud af at sige undskyld.
Kan du nogensinde tilgive mig?
Jeg ser dig. Jeg har altid set dig, far.
Og jeg er her.
Jeg er lige her.
Ved du hvad?
Jeg må hellere få et skud mere, ellers bliver jeg til et røvhul.
Den er helt viklet sammen.
- Undskyld. - Jøsses.
- Okay? Er det godt? - Ja, det er bedre end godt.
Jeg vil væk.
Det ved jeg.
Du må godt.
Jeg skal nok klare mig.
Lover du det?
Det lover jeg.
Jeg er bange.
Alkohol, 10.000.
Telte, borde, duge... 12.000.
Åh gud.
Godmorgen, skat.
Er du allerede vågen?
Du har, hvordan skal jeg sige det, været ude hele natten.
Vi lukkede klubben.
Lidt kedeligt kun med drengene.
Jeg er ejerlejlighedernes konge!
Skrev prinsen under?
Det tog kun 18 timer og seks flasker snaps,
men blækket tørrer i dette øjeblik.
Åh, Douglas, hvor er jeg stolt af dig. Tillykke.
Spurgte du ham om Strandballet?
- Det blev ikke nævnt. - Ikke på 18 timer?
Det gamle europæiske røvhul vil ikke bare investere.
Han tager selv den første investorlejlighed.
De lejligheder kommer til at sælge sig selv.
- Så han bliver hele sæsonen? - Nå ja, for fanden. Pengeoverførsler.
Du skal overføre 500.000 dollar til den her konto.
- 500? - Det er Perrys startkapital.
Hvem er de tolv?
Det er Pinky, underentreprenørerne, arbejdstilladelserne...
Og send 250.000 til prinsen for brug af hans navn.
Han foretrækker en banknoteret check.
- Ih dog... - Ja, det er fantastisk.
Det er kun begyndelsen. Og Perry har gjort mig til partner.
Det er pragtfuldt. Men det efterlader formuen en anelse... beskåret.
Og derfor skal vi i gang, før tante Norma...
Du ved?
- Jeg smutter i banken. - Super.
Men jeg synes, at jeg burde overbringe checken til prinsen.
Jeg vil så gerne møde min partners partner, partner.
Selvfølgelig, skat. Aftalen er i hus. Gør du det.
Prinsen er i klubben i aften for at fejre den der månelanding.
Så kan du selv fremlægge idéen for ham.
- Jeg hopper i kanen. - Okay.
- Hop i bad først. - Og vaske den søde duft af succes af?
Lugter det sådan?
Jeg er vild med din accent.
- Jeg siger det, når vi ses. På æresord. - Går du i hyttesko?
Jeg ringer tilbage.
- Jamen, goddag. - Går du i hyttesko?
Ja. Hvad drejer det sig om?
Står du let i dem?
Jeg ser lige til Norma.
Kan du lide musicals? Har du løse håndled? Stemte S'er?
Holder du puddelhunde? Går i sauna?
Hvad er det, du vil spørge om?
Er du momo?
- Er jeg hvad? - Er du bøsse?
Jeg har været sammen med mænd. Og med kvinder.
Hvad er der så galt med mig?
Jeg er bøsse.
Og der er ikke noget galt med dig. Vi er bare venner.
Vi er ikke venner. Jeg spiser frokost og spiller tennis med mine venner.
De er ikke venner.
- Venner skændes ikke, som vi gør. - Jo, de gør. Hele tiden.
Du har nok ret.
Hvis du lægger an på min mand...
- Hvad? - Du skal ikke grine ad mig.
Han er ikke min type.
Douglas er alles type.
Er det Norma? Det er det.
- Norma! - Norma? Hvad laver du?
Er det sket før?
En enkelt gang.
- Hun forsøger at gå. - Utrolig optimistisk.
Måske er det Strandballet. Du giver hende grund til at leve videre.
Ja?
Jeg vil lade dig lægge hende i seng.
Måske vil hun have sin krone på igen.
Ja, Robert.
Åh, fuck.
I en by fuld af Chanel No 5
kan duften af L'Air du Temps kun betyde én ting.
Evelyn Rollins er i huset.
Sikke mange puder. Er det godt for vejrtrækningen?
Jeg mediterer.
Nå, Linda har allerede været her. Hun bekymrer sig vist ikke om dit helbred.
Ja da, lad os svine Linda til igen.
- Det er en købekage. - Gudfader. Jeg elsker kage,
og hun giver mig den, fordi den gør mig i godt humør, frue.
- Har du spist alt det? - Jeg er 86. Lad mig dog være.
Linda fortalte om pistolen.
Norma gjorde det, der var bedst for alle.
Hun vidste, hvor højt jeg elskede dig.
Jeg ville bare være en ærbar kvinde. Jeg ville være din kvinde.
Jeg vidste, jeg måtte tilbringe hele mit liv ved din side
og beskytte dig mod den... skydegale hippie.
Men du brugte dit liv på at bruge mine penge
og beskytte dine egen interesser.
For det første er det vores penge.
- Vi er gift. - Ja.
Og for det andet elskede du mig engang. Det ved jeg, du gjorde.
Husker du Capri? Mustique?
Skat, Acapulco.
Ja, men pistolen holdt os fanget.
Ægteskab skal ikke være et fængsel.
Men sådan er det altså.
Du overvejer vel ikke at søge om prøveløsladelse?
Prøveløsladelse?
Tror du, jeg efter alle de år af mit liv vil skilles fra dig?
Det er sgu da udelukket.
Tror du, jeg vil tilbringe mine sidste dage...
- Nej, du må ikke sige "sidste dage". - ...i retten?
- Det må du ikke sige. - Glem retten.
Vær sød at gemme skuespillet og det teatralske.
Du har sgu da planlagt min begravelse i 18 år.
Se mig i øjnene.
Det er ikke fair, Skeet. Jeg har ikke lavet andet end at tage mig af dig.
Bistået af sygeplejersker, ja.
Og frue, selvom du sikkert ikke tror mig,
tager jeg mig af dig, når min tid kommer.
Truer du mig?
Maxine.
Jeg troede ikke, her var nogen. Jeg går igen.
Nej, bliv. Jeg insisterer.
Ruby Ray Kissed nummer fire.
- Hvad? - Din neglelak.
Dine tæer er ti små kys.
- Taler vi nu igen om tæer? - Tja...
Da jeg mødte dig, tænkte jeg: "Det var et frisk pust.
Et sødt menneske. Det kunne være rart, hvis hun vandt."
- Var jeg ikke også sød ved dig? - Jo, du var.
Jeg føler bare, du undgår mig.
Jeg vil gerne afklare noget til min artikel.
Miss Junior Ocoee '43, Eleanor Zanzy.
Miss Chattanooga '49, Elise Cunningham.
- Miss Mineral Buff... - Bluff.
- Det er en slags skrænt eller klit... - Et bluff?
- Ja. - Jeg genkendte deres navne,
så jeg finkæmmede gamle udgaver af The Shiny Sheet.
Alle vinderne er afdøde kendisser fra Palm Beach.
- Det er ikke, hvad du tror. - Hvad tror du da, jeg tror?
At jeg dræbte dem, og nu dræber jeg også dig?
De kvinder døde, før du blev født.
Og jeg er sikker på, at ingen af dem har været i Tennessee.
Hvad foregår der, Maxine?
Jeg er en vinder.
Forstyrrer jeg?
Nej. Jeg skulle lige til at gå. Jeg har en deadline.
Jeg kunne ikke undgå at høre, at du kaldte dig selv en vinder.
Jeg antager, at du hentyder til min galla.
Fibroseforeningen!
Ja, Fibroseforeningen, som stadig er i økonomisk limbo. Ja.
Jeg skal have mine 75.000 dollar, Maxine.
- Selvfølgelig. - I dag.
Ellers må jeg jo konkludere, at du ikke har 75.000 dollar.
Hvis du snyder fibrosesagen, Maxine, hvem mon du så ellers snyder?
Omdømme er alt.
Især nu, hvor du hverken har indflydelse eller æresgæst.
Du får dine penge, Mary.
Første overførsel er 500.000. De her 12 check.
Og så en banknoteret check på 250. 250.000 altså.
- Jeg gør dem klar til underskrift. - Tak.
Vent.
Kan jeg få én til?
Til Palm Beach Fibroseforening, c/o Mary Davidsoul.
På 75.000.
Hej.
Jeg ville bare sige hej, og jeg ved ikke...
...se, om du ved, hvor jeg kan få noget LSD.
- Til min far. - Fern har altid noget på sig.
Og jeg skylder dig en undskyldning.
Artiklen om Perry Donahue udkommer snart.
- Endelig gør vi en forskel i verden. - Ja, klart.
- Var det ikke det, du ville? - Selvfølgelig.
- Hvorfor brændte du så kartoteket? - Jeg ved godt, det var min idé.
Men helt ærligt. Er det virkelig så god en idé? At fælde Perry?
Og bringe folk i fare? Uskyldige mennesker?
- Du mener din underlige veninde Maxine? - Hold nu op.
Undskyld, jeg siger det, men Maxine er et redskab for patriarkatet.
Hun er en anelse selvbedragerisk... men et redskab? Næppe. Hold nu op.
Når først vi gør det, hvor ender det så? Og hvem vil det ellers ramme?
Det ved jeg ikke. Måske dem, der altid har ramt andre.
Agnew, Nixon og alle de andre i det skide kartotek.
Jeg forstår det godt.
Jeg har så meget at slås med lige nu.
Har du? Folk tror, du gav mig pengene for butikken.
Hvad?
Har du ikke set, at kunderne automatisk tror, du er lederen?
- Hvad kan jeg gøre? - Brug ikke mig som mål for din godhed.
- Hvad mener du? - Det ved du godt.
Du gjorde noget forkert.
- Ikke hvis du spørger... - Jeg spørger ingen.
Undskyld, jeg er så stor en skuffelse.
- Men det er ikke et godt tidspunkt. - Det er det aldrig.
Goddag, mine damer og herrer, på denne historiske dag.
Snup jer hver en kikkert og en cocktail
hos en af vores henrivende små rumpiger.
Der er kun én time til opsendelsen.
Hvor er de?
- Hvem? - Perry og Dinah.
Vi skulle skåle for boligkomplekset.
- Mitzi. Hej. - Hej, Maxine.
Vil du have en Sputnik? Det er bare en White Russian.
Eller en Mælkevej? Også bare en White Russian.
Nej tak. Douglas, husker du Mitzi?
- I mødtes til Havana Nights. - Ja da. Perry sagde, du fik job i klubben.
Nå, jeg vil finde den gamle stodder. Masser at fejre!
- Han virker glad. - Det bør han også være.
Min prins har scoret en prins,
- og jeg vil gøre det samme. - Held og lykke.
Selvtilliden er høj.
Det ligger i kronen.
Jeg har altid troet, jeg fik mulighed for at komme ud i rummet en dag.
Der er stadig tid.
Loxahatchees bedste, anskaffet hos min kammerat Fern.
Tak, min pige.
- Hvorfor tager du briller på? - Jeg vil se, hvor vi skal hen.
Okay.
Jeg tager bare en.
Klar til en tur til månen?
Så letter vi.
Maxine.
Må jeg præsentere prinsen af Luxembourg og prinsesse Stephanie.
Beklager udtalen.
Jeg var på biblioteket for at lære et par gloser. Jeg kan ikke sige andet.
- Er hun ikke skæg, prinsemand? - Jo, helt sikkert skæg.
Tak, Deres Majestæt.
Okay. Så vil jeg gerne overrække Dem
denne banknoterede check på 250.000 dollar
til gengæld for brug af Deres navn
til West Palm Beach Prinsen af Luxembourg Luksushøjhuse.
Tak. Fornøjelsen er min.
Det er begyndelsen på en ny tid for Palm Beach. Skål for os.
Lad os tage et billede. Til minde om det historiske øjeblik.
- Ingen foto. - Jeg er publicity-genert. I forstår?
Ja, jeg forstår alt om publicity. Os to. Jeg er skønhedsdronning.
Så fra én kronebærer til en anden
vil jeg gerne bede Dem være min officielle æresgæst
ved det 50. årlige Strandbal.
Ingen foto.
Det behøver vi ikke. Vi kan fuldstændig forbyde fotografer.
Ms. Douglas?
Tak for æren.
Ejerlejligheder. Ja, som aftalt.
Check. Ja, som aftalt.
Men det der bal på stranden, desværre nej.
- Ingen foto. - Jeg er en sky mand.
Vi kan skaffe et privat telt. Med gardiner, så ingen kan se Dem.
- Maxine, prinsen sagde nej. - Øjeblik.
De kan blive i bilen. Bare køre forbi og vinke ud ad vinduet.
- Det royale vink. - Max.
De kan bare kigge forbi.
Det beklager jeg virkelig.
- Stige ud af bilen? Og gå en enkelt runde? - Max, skat.
De kan rulle vinduet op og bare dytte.
- Hovsa. - Undskyld.
Undskyld.
Du udstråler ikke ligefrem frihed, Maxine.
- Det er slut, Evelyn. - Hvabehar?
Det er slut. Strandballet.
Jeg forsøgte at skaffe en æresgæst og... Det lykkedes ikke.
Det er fint.
- Er det? - Ja.
Du holder et kæmpestort, dyrt bal,
hvis gæsteliste kun består af ligegyldige damer i Palm Beach,
og så bliver du grundigt til grin, mens isskulpturerne smelter omkring dig.
Omsider bliver du jaget fra byen.
Og det er helt fint med mig.
Det var sødt sagt.
Og alt sammen for hvad? Hvad kaldte du det, Maxine?
- Frihed. - Lad mig fortælle dig noget om frihed.
Det er et mareridt.
Det kartotek, Maxine, og helt ærligt også den pistol,
var instrumenter i samfundet.
Må din nabo gerne snige sig over til dit hus
midt om natten og skide på plænen, hvis han får lyst?
Nej.
Der er vedtægter mod den slags. Offentlig utugt, overgroede hække,
ustabile kvinder med egen økonomi.
Det kartotek repræsenterede en fin og vedvarende kontrakt.
Så længe folk gør bestemte ting på en bestemt måde,
forbliver samfundet, civilisationen, som vi kender den, intakt.
Det, du gjorde, din åndsformørkede bonderøv,
gav folk frihed til ikke at deltage i Strandballet
og dermed den forfærdelige idé, at de har frihed til
at gøre alle de hæslige ting, de vil, uden følger.
Vil du leve i sådan en verden? En verden med tøjlesløs, korrupt egoisme?
Nej. Det ironiske er, at du troede...
...den dag, du kravlede over hækken og ind på Palm Royale,
at du flygtede fra barbarerne.
I virkeligheden var du spidsen af det barbariske spyd,
som bragte kaos ind blandt os.
Vi fortryder alle den dag, vi lukkede dig ind her.
Så ja, Maxine, det er slut. Det mislykkedes for dig.
Der bliver ikke noget 50-års jubilæum for Strandballet.
Og fra nu af...
...mærk dig mine ord, vil hele verden gå ad helvede til.
Takket være dig.
Bravo, Maxine.
Eller bør jeg sige "brava"?
Og nu til øjeblikket vi alle har ventet på.
Hun er ikke den første raket til månen, men hun er en fin andenplads.
Og ti, ni, otte, syv, seks,
fem, fire, tre, to, en.
Burde det virke hurtigt?
- Det tror jeg ikke. - Super.
Jeg kan ikke mærke det.
- Aftenudgaven. - Tak.
Så jeg giver den til Yaniv. Og så sagde han: "Det er ingen D-mark."
Mr. Simmons.
Det er Bobby. Han er bartender i klubben,
og så er han vores pooldreng.
Deres Højhed.
Må jeg tale med Dem?
NIXONS AMBASSADØR INDBLANDET I HØJHUSKOLLAPS
Sig til min kone, at jeg skal ordne noget. Jeg kommer hjem senere.
Maxine.
- Hej. - Må jeg tale med dig?
Og hvis jeg siger nej?
Du husker vel forvirringen om dine Miss-titler?
Jeg måtte bede en lokalavis i Tennessee sende mig eksemplarer via fax.
Og jeg fandt nogle underlige ting.
- Fortæl. - Vinderne af skønhedskonkurrencerne...
Navnene er ikke dig, men billederne er.
- Vil du høre sandheden? - Ja.
Maxine Dellacorte er et nul.
Mit pigenavn er Horton.
Det stod på det vandfad, jeg blev fundet i som spæd.
Jeg voksede op på et børnehjem. Jeg havde ingenting og ikke nogen.
Men noget havde jeg. Det eneste, jeg havde... var dem.
De glamourøse, stolte og overfladiske damer i The Shiny Sheet.
Jeg sad klistret til de billeder og forestillede mig, hvordan deres liv var.
Så perfekt.
De blev sådan tilbedt.
Til min første skønhedskonkurrence brugte jeg et navn, jeg havde læst om.
Bare for sjov.
Jeg vidste ikke, hvem jeg selv var, så jeg brugte deres navne.
Sådan er det, Ann. Det er ikke andet.
Værsgo. Skriv det bare.
Mit liv kan helt ærligt ikke blive værre.
Skriv det.
- Var det alt? - Hvad mener du?
Maxine, det er der ingen, der gider læse.
Jeg er uventet såret.
Giv mig et kram.
Kom.
- Vi går nu. - Hvor skal vi hen?
Jeg kører dig hjem, min ven. Kom så.
- Skal du ikke arbejde? - De kan bare fyre mig. Kom.
- Hvad er det? - Normas indbydelser til Strandballet.
Nej, vi afholder ikke Strandballet.
Vi er fallit igen.
- Hvordan tror du, damerne tjener penge? - De er bare rige.
Når Dinah tjener 200.000 til kræft, hvor meget går så til kræft?
- 200.000 dollar. - Nærmere 2.000.
Og når Raquel indsamler en halv million til Batista-støtter,
får de 10.000.
Du behøver ikke penge for at holde Strandbal.
- Strandballet er pengene. - Vent...
Og du behøver ikke kartoteket. Afpresningen er her i indbydelserne.
Læs en.
Kom nu, læs.
"Kære Teddy.
Du morede dig vist rigeligt sidste sommer. Jeg håber, næste år bliver roligere."
"En skam med bilen. Hils Joan fra mig.
Kærligst, Norma."
- Det kan jeg da ikke. - Det er bare en enkelt gang.
Og du har jo ikke skrevet dem.
Hvis jeg sender dem, bliver jeg...
Ligesom Norma. Vil du redde Dellacorte-slægten?
- Værsgo. - Hvad?
Og nu skal du gå, for jeg får selskab.
- Hvad? Hvem får du besøg af? - En ven.
- Jeg vil gerne tale om alt det her. - Vi ses.
- Er jeg ikke din eneste ven? - Farvel.
Så er det nu.
Kan du mærke det?
Kan du se?
Kan du se det?
Det er sgu stort.
- Det er underligt uden Linda. - Det var hendes eget valg.
- Hvad er der galt? - Min mand blev udtrukket.
Han rejser om en uge.
Goddag, Robert.
Deres Højhed.
Jeg er nogen.
Jeg tror bare, jeg glider væk.
Far?
Revolver.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve