BASERAT PÅ BOKEN
AV JULIET MCDANIEL
Nu aktiverar vi raketmotorerna
så att vi kan åka ut i rymden och utföra vårt uppdrag!
Uppfattat. Spåraren är omställd, Bränsle- och S-IVB-nivåerna är höga,
och transkontrollerna är klara.
Vi är redo att starta SP-driften och boostern.
Sätt igång boostern.
Sluta fingra på allt.
Du vet inte vad du sysslar med, så sluta röra dem.
Kontrollcentret till Apollo 12. Redo för uppskjutning.
Är det för sent att byta partner?
- Om tio, nio... - Nedräkning.
...åtta... Starta huvudmotor.
Ett litet steg, polarn!
Jisses.
Precis som jag tänkte mig det.
Gränslös horisont full av möjligheter.
Jag tror jag spyr.
Apollo 12, förbered för återinträde.
Uppfattat, kontrollmannen!
Snälla gud, inte mer!
- Jag har nyheter. - Bespara mig spänningen.
Vapnet, det är borta.
Vadå "borta"?
Jag kastade det i havet! Och visitkortssnurran!
Hittade du Normas snurra?
Poolpojken hade visst fått tag i den.
Sen hittade Linda den, stal den och förstörde den.
Strunt samma, det är fantastiskt!
Du är fri, Evelyn. Alla är fria!
Åh, gud.
Hur var det, mina damer?
Så bra att jag nästan kissade på mig.
- Din dumma jävla dumbom. - Vad?
Jag sa åt dig att låta vapnet ligga kvar i bankfacket.
- Du har satt mig i skiten. - Vad?
Och om det du sa är sant, så har Linda sabbat Strandbalen.
Tror du att jag ville ha snurran för de satans adresserna?
Gud! Helvete!
Få ut mig härifrån!
Ta min hand!
- Åh, ja, ja. Visst. Okej. - Ge mig din hand! Dra! Hårdare!
- Dra! Dra hårdare! - Dina naglar...
- Väldigt smala handleder. Ledsen... - Dra!
Mitt huvud snurrade.
Så säker på att jag skulle hyllas för att jag befriat alla från snurran.
Mina raketmotorer hade tänts, men ändå stod jag kvar på plattan!
Förlorade vi Evelyn?
Jag tror att rymdsimulatorn gjorde henne en smula illamående.
Mina damer, välkomna till NASA.
Här har vi en exakt kopia av dräkten som mr Neil Armstrong bar
när han gick på månen.
Var är originalet?
Han tog hem den.
Den här vägen.
Hörni, jag ville fråga er en sak om Strandbalen.
Vi vet alla att vår kära Norma
är känd för att bevara stans hemligheter,
med förväntningen att hennes tystnad belönas med gala-närvaro.
Fortsätt.
Tänk om jag vore en annan typ av societetslejon.
Tänk om Strandbalen hädanefter bara var säsongens viktigaste stora bal?
Utan förknippade hot. Fullständigt ömsesidig.
Varför skulle vi gå dit då?
Kanske om du hade en riktigt framstående gäst.
En distingerad gäst.
Men ingen skulle komma bara för din skull, Maxine.
Och nu, höjdpunkten på vår rundtur.
Låt mig presentera det bästa USA har att erbjuda!
Ja, de är riktiga astronauter i karantän inför sitt uppdrag nästa vecka.
...tre, fyra.
Ett, två, tre,
fortsätt... fyra.
Alltså, om du kunde få en av dem, skulle jag komma direkt.
Närvara, menar jag.
Jag sa: "31 våningar? Vad fasen, Perry, vi bygger 32."
Och han sa: "Låt oss bygga 33!"
Och då sa jag: "Vi bygger 34!"
Trettiofyra våningar!
Är jag inte tillräcklig?
För andelsfastigheten?
Strandbalen. Om det bara är jag. För att folk ska komma.
Lyssnar du ens på mig?
Det här är en stor affär.
Vi säkrade till och med Pinky Kimberly-Marco.
Raquels maffiaman?
Pinky är den bästa entreprenören i Palm Beach.
Perry fick honom till och med att gå med på inköpspris.
Linda sa att Perry är skum.
Hur sa?
Hon kan till och med ha sagt "radioaktiv".
Max, Perry må vara livfull,
men det är just den tågan som säkrade en kunglighet åt oss.
Kunglighet?
Investeraren vi träffade i Washington är självaste prinsen av Luxemburg.
Jösses. Perry rör sig verkligen i fina kretsar.
Det är det kvällens middag handlar om.
Gissa vad. De nya "Prinsen av Luxemburgs
lyxskrapor i West Palm Beach".
Perry är säker på att folk flyttar var som helst om det stöds av en prins,
till och med till West Palm Beach.
Var som helst...
Douglas, du kan just ha räddat Strandbalen.
Har jag?
Ja. De där kvinnorna skulle gå på en åsneutställning i Tijuana
om de fick träffa en riktig prins.
Jag ska... När vi äter middag
ska jag bjuda in honom själv som min distingerade gäst.
Douglas?
Så här ligger det till.
Det här är vad man kallar en noggrant koreograferad sång och dans
avpassad efter en finkalibrerad orkestrering, Maxine.
Douglas?
- Det är en killmiddag. - Nej.
Det är inget personligt, Max. Det är affärer. Du förstår säkert.
Du berättade för honom!
Du berättade för min man om häromkvällen, och nu är han arg.
Och jag är inte tillräcklig. Och nu ska han träffa en prins utan mig,
och jag kan inte bjuda honom på festen!
Vad hände häromkvällen?
Kanske, av osäkerhet och för många grasshoppers,
kan nån ha gjort ett dumt misstag med nån som körde mig hem.
Såna saker händer kanske nån jämt? Så det var ingen stor grej.
Kanske nån kunde vara lite mer blygsam.
Och kanske nån inte är van vid att bli avvisad,
även om nån inte menade det.
Såja.
Jag berättade inget för din man, för det finns inget att berätta.
Inte?
Nej.
Hej, Norma!
Jag ska låta er äta ert äppelmos.
Vi gjorde det, hörni.
"Undersökningar visar att fastighetsmagnaten Perry Donahue
ofta mutade besiktningsmän under konstruktionen
av andelsfastigheten Emerald Isle."
Min vän på Miami Herald skickade en förhandsutgåva.
Först exponerar vi Perry, sen Agnew och sen Nixon!
Patriarkatets första dominobricka är på väg att falla.
Det känns redan tryggare för lillan.
Tyvärr, vi säljer inte Shiny Sheet här.
Vad har du gjort med visitkortssnurran, din bortskämda lilla skit?
Vilken visitkortssnurra?
Den jävla visitkortssnurran som kontrollerar hela stan.
Vad har du gjort med den?
Linda?
Har du gjort nåt med den?
Vi bör nog prata om det här i enskildhet.
Visa vägen, Linda.
Vad?
Brände du den?
Kan du dämpa dig?
Jag talar i den här volymen så länge jag behagar! Tack så mycket!
- Herregud! - Jag gjorde världen en tjänst.
Försök inte rättfärdiga det, din mördarfitta.
Det är så förolämpande på så många plan.
Ni två idioter förtjänar varandra.
- Vad har Maxine gjort? - Har hon inte berättat?
Hon hittade vapnet du sköt din far med och kastade det i havet.
- Vad? - Sluta hånle.
Oj. Du har redan visat din hand, Evelyn, genom att dyka upp i West Palm Beach.
Ät en smutsig strumpa, Linda.
Det här är inte över. Långt ifrån.
Vart ska du?
Gå och skvallra om dig för min far.
För protokollet, jag var aldrig i West Palm Beach.
Ursäkta. Min man Douglas äter middag här med en mr Donahue
och prinsen av Luxemburg.
Berätta historien.
Jag tror att jag ser dem.
Nej... Okej.
- Ursäkta, jag behöver pudra näsan. - Ja, självklart.
Maxine!
Toaletten. Nu.
Ja, saken är...
Säg inte att du kom hit oskyldigt klädd i Luxemburgs landsfärger, Maxine.
Bara så du vet,
Douglas glömde sina ritningar och jag kom för att lämna dem.
Och nu när jag är här, råkar jag se att det här inte var en killmiddag ändå.
Prinsen skulle aldrig gå utan bordsdam.
Men du, då?
Nån måste hålla Perry nykter medan de avslutar affären.
Dinah?
Perry vet, Maxine!
Om min affär med Eddie.
- Åh, nej. - Den lilla våningen jag köpte åt honom.
Alltihop. Och jag är ursinnig!
Är du ursinnig?
Han säger att det ger honom frihet att göra vad han vill.
Plötsligt är han en bohème.
Jag vet redan att han träffar andra kvinnor.
Jag tror det kan vara min manikyrist.
Varför tror du det?
Hon kan ha berättat det.
I kväll är jag den plikttrogna hustrun tills de avslutar affären.
Då finns det massor av pengar på banken om Perry och jag måste skilja oss.
Ni kommer inte att skilja er.
Säg inte skilsmässa.
Du kan inte hoppa direkt till skilsmässa.
- Ni ska inte skilja er. - Maxine, vad är det med dig?
- Ingen ska skilja sig. - Vad är det med dig, Maxine?
Minns du häromkvällen
när du föreslog att jag kanske skulle hitta en egen liten sidorätt?
Ja?
När du och jag drack och körde på greenen,
släppte jag visst loss lite, tack vare spriten.
Och, alltså, jag kan ha efterföljt det rådet.
Vem?
Poolpojken. Åh, nej. Douglas vet.
Jag känner det. Han anar nåt!
Därför bjöd han mig inte på middagen!
Åh, Dinah, vad har jag gjort? Jag vill inte skilja mig.
Varför skrattar du?
Förlåt. Vi har alla försökt med Robert. Lyckliga Norma. Han ser bara en kvinna.
Personligen tror jag att det är ännu enklare än så.
Han är en "momo."
Vad är en momo?
Han är en fikus, Maxine.
Gå hem. Fundera på dina val.
Fikus.
VÅRA KROPPAR, VÅRA HYLLOR
Hittade ni det ni sökte?
Toppen.
HOMOSEXUELL LITERATUR
GIOVANNIS RUM
Verkligen en sund aptit.
På läsning, givetvis.
Hittade du det du behövde?
Hoppas du sparade nåt litet åt oss andra.
Grayman. Det är långt för Gregor.
Inga namn.
GRATTIS BARA DÄRFÖR ATT, PAPPA!
- Överraskning. - Herregud.
Smörkrämstårta.
Okej, nu, så.
- Så, gissa vad, pappa. - Vad?
Vi har nåt att fira.
- Fira? - Ja. Jag har en vän, Maxine.
Ja?
Hon hittade vapnet.
Normas vapen.
Jag kan inte tro det.
Hon kastade det i havet. Det är borta.
Det är borta, pappa.
Herregud.
Du är fri, ma'am.
Vad är frihet?
Och Evelyn vet om det här?
Det var hon som berättade.
Såklart. Det är hennes jobb.
Gör mig en tjänst och sätt dig hos mig.
- Okej. - Åh, jösses.
Så...
Herregud.
Vet du, det är en sak med det här...
...Morpheus. Det tyglar smärtan.
Men det är fanimej ett värre sätt att leva än du nånsin kan förstå.
Det är på grund av mig, pappa. Jag är så ledsen.
Jag är ingen gåta.
Du vet hur jag har levt hela mitt jävla liv.
Och hur alla männen som kom före mig levde sina liv.
Och familjens hemska arv. Och det är mitt ansvar.
Och jag skäms för det.
Och jag skäms för att jag nånsin svek dig.
Men jag gjorde det dagligen.
Och nu vet jag inte ens hur jag ska säga förlåt.
Kan du nånsin förlåta mig?
Jag ser dig.
Jag har alltid sett dig, pappa.
Och jag finns här.
Jag finns här för dig.
Vet du vad?
Det är bäst jag tar en dos till, annars blir jag ett riktigt arsle.
Den har trasslat sig.
Förlåt.
Herregud.
Är du okej? Bra?
Ja, det är bättre än bra.
Jag vill dö.
Jag vet.
Och det kan du.
Det kan du, pappa. Jag klarar mig.
Lovar du?
Jag lovar.
Jag är rädd.
Alkoholdrycker, 10 000.
Tält, bord, dukar, 12 000.
Herregud.
God morgon, älskling.
Varför är du vaken så tidigt?
Du var, hur ska jag säga, ute hela natten.
Vi stängde klubben.
Måste ha varit tråkigt med bara killarna.
Jag är andelsfastigheternas kung.
Avslutade ni affären med prinsen?
Det krävdes bara 18 timmar och sex flaskor snaps,
men bläcket torkar i denna stund.
Åh, Douglas, jag är så stolt över dig. Grattis.
Frågade du honom om Strandbalen?
Det kom aldrig på tal.
Inte på 18 timmar?
Den gamla eurojäveln kommer inte bara att investera,
han kommer att ta den första sponsorlägenheten.
Lägenheterna kommer att sälja sig själva.
Så han är här för säsongen?
Åh, jäklar. Överföringsinstruktioner.
Du måste föra över 500 000 dollar till det här kontot.
- Femhundra? - Det är startkapitalet till Perry.
Vilka är de här 12?
Det är Pinky, underleverantörerna, bygglovsavgifter...
Och du måste föra över 250 000 dollar till prinsen för användandet av hans namn.
Han föredrar bankväxel.
- Jisses, det är... - Jag vet, det är fantastiskt.
Det är bara början. Och Perry har gjort mig till delägare.
Så fantastiskt.
Jag måste säga, det här tar rejält på tillgångarna.
Därför måste vi snabba på innan moster Norma...
Du vet?
Jag kilar till banken.
Toppen.
Men jag tycker att jag borde överlämna checken till prinsen.
Jag vill gärna träffa min partners partner, partner.
Visst, raring. Affären är i lås. Vad du än vill.
Prinsen kommer att fira på klubben i kväll för den där månuppskjutningen,
så du kan presentera din idé för honom själv.
- Okej. - Jag ska hoppa i bingen.
Kanske hoppa i duschen.
Och tvätta av den ljuva doften av framgång?
Är det vad det är?
Och jag gillar er accent.
Jag berättar när vi ses.
- Lovar. - Bär du loafers?
Kan jag ringa upp?
Hej på dig själv.
Bär du loafers?
Ja. Vad handlar det här om?
Står du lätt i dem?
Jag ska titta till Norma.
Är du en man som alltid ringer på två gånger?
En man med en lång handskakning?
En kvällsbotanist? Tassar du på tå genom tulpanerna?
Maxine, vad är det egentligen du vill fråga mig?
Är du en "momo"?
- En vad? - Är du bög?
Jag har varit med män. Jag har varit med kvinnor.
Men... vad är det för fel på mig då?
Jag är bög.
Och det är inget fel på dig.
Men vi är vänner.
Vi är inte vänner.
Jag lunchar och spelar tennis med mina vänner.
De är inte dina vänner.
Vänner bråkar inte som du och jag.
Jo, det gör de. Jämt.
Jag antar det.
Om jag ser dig stöta på min man...
- Vad? - Skratta mig inte upp i ansiktet.
Han är inte min typ.
Douglas är allas typ. Snälla.
Är det Norma?
Det är Norma.
- Herre... - Norma.
- Vad gör du?
- Andas. - Har det här hänt förut?
Ja, kanske en gång. Ja.
Hon försöker gå.
Otroligt optimistiskt av dig.
Det är kanske alla dina framsteg med Strandbalen.
Du ger henne livsgnista.
Ja, jag låter dig... få henne i säng.
Hon vill kanske bära sin krona igen.
Ja, jag är Robert.
Åh, helvete.
I en stad full av Chanel N°5
kan doften av L'Air du Temps bara betyda en sak.
Evelyn Rollins är i huset.
Jag har aldrig sett dig med så många kuddar.
Det kan inte vara bra för andningen.
Jag mediterar.
Jag ser att Linda redan varit här.
Hon kan inte vara vidare brydd om din hälsa.
Visst. Låt oss klanka på Linda igen. Klanka som fan på henne.
- Det är en billig tårta. - Jisses. Jag älskar smörkrämstårta,
och hon ger mig det bara för att det gläder mig, ma'am.
- Åt du allt det där? - Jag är 86. Ge dig, för fan.
Linda berättade om vapnet.
Norma gjorde det som var bäst för oss alla.
Och hon visste att jag älskade dig så mycket.
Jag ville bara bli en anständig kvinna, Skeet.
Jag ville bli din kvinna.
Och jag visste att jag måste se till att spendera mitt liv vid din sida,
och skydda dig från den där skjutglada lilla hippien.
Men du tillbringade ditt liv med att spendera mina pengar
och skydda dina intressen.
För det första, det är våra pengar.
Vi är gifta.
Ja.
Och för det andra, du älskade mig en gång. Det vet jag.
Minns du Capri?
Mustique?
Raring, Acapulco.
Ja, men vapnet gjorde oss alla till fångar.
Äktenskap borde inte vara ett fängelse.
Och ändå sitter vi här.
Du funderar väl inte på att ansöka om villkorligt?
Villkorligt?
Tror du, efter alla dessa år av mitt liv, att jag tänker skilja mig från dig?
Det kommer inte på fråga, för guds skull.
Om du tror att jag vill spendera mina sista dagar...
- Nej. Prata inte om sista dagar. - ...på rättsprocesser...
- Tala inte om sista dagar. - Det blir ingen rättsprocess.
Snälla, bespara mig dramatiken och teatraliteten,
för du har planerat min satans begravning i 18 år.
Se mig i ögonen.
Det är orättvist, Skeet. Jag har inte gjort annat än att vårda dig.
- Med en trupp sköterskor, visst. - Men...
Och, madam, trots att du nog inte tror det,
så kommer jag att ta hand om dig när det är dags.
Är det ett hot?
Maxine.
Jag trodde inte att nån var här. Jag ska lämna dig ifred.
Åh, nej. Stanna. Jag insisterar.
Ruby Ray Kissed nummer fyra.
- Förlåt? - Ditt nagellack.
Dina tår är tio små kyssar.
Så vi pratar om tår igen?
Tja...
När jag först träffade dig, tänkte jag: "Där har vi en frisk fläkt.
Nån trevlig. Vore det inte fint om trevlig fick vinna?"
Men jag var väl trevlig i gengäld?
Det var du.
Jag får bara känslan av att du undvikit mig.
Det är nåt jag vill klargöra för artikeln jag skriver.
Miss Junior Ocoee -43, Eleanor Zanzy.
Miss Chattanooga -49, Elise Cunningham.
- Miss Mineral Buff... - Bluff.
Du vet, som en lögn
- eller blåsning eller... - Som en bluff?
Ja.
Jag visste att jag hört namnen förut,
så jag ögnade igenom några gamla Shiny Sheet.
Alla de där vinnarna är döda societetslejon från Palm Beach.
Det är inte som du tror.
Vad tror du att jag tror?
Kanske att jag dödade dem,
och nu när du vet, så kommer jag döda dig med.
De dog innan du ens föddes,
och ingen av dem satte nog foten i delstaten Tennessee.
Vad är det som pågår, Maxine?
Jag är en vinnare.
Stör jag?
Nej. Jag skulle just gå.
Jag har en tidsfrist.
Jag kunde inte låta bli att höra att du utlyste dig själv till vinnare.
Du syftar väl på min gala?
Fibbarna.
Ja, Fibbarna, som befinner sig i ekonomiskt limbo. Ja.
Jag behöver mina 75 000 dollar, Maxine.
Givetvis.
I dag.
Annars tvingas jag dra slutsatsen att du inte har 75 000 dollar.
Och om du bedrar Fibbarna, vem mer skulle du kunna bedra?
Ryktet betyder allt.
Särskilt nu, utan varken inflytande eller hedersgäst.
Du ska få dina pengar, Mary.
Den första överföringen är 500 000. De här 12 checkarna.
Sen behöver jag en bankväxel på 250. Alltså 250 000.
- Jag förbereder dem. - Tack.
Vänta.
Kan jag få en till?
Ställ ut den till Fibros-stiftelsen i Palm Beach,
mottagare Mary Davidsoul.
På 75 000.
VÅRA KROPPAR, VÅRA HYLLOR
Hej.
Jag ville bara säga hej och, jag vet inte,
se om du vet var jag kan få tag i lite LSD.
Det är till pappa.
Fern har alltid.
Jag är nog skyldig dig en ursäkt.
Exponeringen av Perry Donahue släpps vilken minut som helst nu.
Vi gör äntligen skillnad i världen.
Visst. Ja.
Var det inte det du ville?
Självklart.
- Varför brände du visitkortssnurran då? - Jag vet att det var min idé.
Men tänk efter, Virginia.
Är det verkligen en sån fantastisk idé? Att hänga ut Perry?
Och sätta andra i fara? Oskyldiga människor?
Du menar din knäppa vän Maxine?
Åh, snälla.
Jag är ledsen att säga det,
men Maxine är också ett redskap för patriarkatet.
Hon är en aning vilseledd, helt klart.
Men ett redskap? Knappast. Ge dig.
När vi väl börjar, var ska det här sluta?
Och vilka andra kommer att skadas längs vägen?
Jag vet inte.
Kanske alla de som har stått för skadandet hittills?
Agnew, Nixon och alla andra som fanns i den jäkla snurran.
Jag fattar. Det gör jag.
Jag har mycket att ta hand om just nu. Okej?
Vet du att folk tror att du gav mig pengarna till det här stället?
Vad?
Har du aldrig märkt när folk kommer in hit
att de direkt antar att du är ansvarig?
Säg hur jag kan göra det bättre.
Använd inte mig som barometer för att mäta din godhet.
- Vad ska det betyda? - Det vet du.
Du gjorde nåt hemskt, Linda.
- Beror på vem man frågar. - Jag behöver inte fråga nån.
Jag är ledsen att jag gör dig så besviken. Men det här är inte rätt tillfälle.
Det är det aldrig.
God eftermiddag, mitt herrskap, på denna historiska dag.
Ta en kikare och en cocktail
från en av våra små osynliga rymdflickor.
Det är bara en timme till uppskjutningen.
Var är de där två?
- Vilka? - Perry och Dinah.
Vi skulle träffa dem och skåla för andelsfastigheten.
- Mitzi. Hej. - Maxine. Hej.
Vill du smaka en Sputnik? Det är bara en white russian.
Eller en vintergata? Också bara en white russian.
Nej, tack. Douglas, du minns väl Mitzi?
- Ni träffades på Havana Nights. - Visst.
Perry sa att du arbetar här. Jag är glad att det löste sig.
Jag måste leta upp honom. Mycket att fira.
- Han verkar uppspelt. - Det borde han vara.
Min prins är på väg att fånga en prins,
- och jag också. - Lycka till.
Självförtroendet är på topp, Mitzi.
Allt sitter i kronan.
Jag trodde alltid att jag kanske skulle få åka ut i rymden en dag.
Det finns fortfarande tid, pappa.
Loxahatchees bästa, tack vare min kompis Fern.
Det är min flicka, det.
Varför tar du på dig glasögonen?
För att jag vill se vart vi ska.
Okej.
Jag tar bara den här.
Redo att åka till månen?
Då åker vi.
Hej, Maxine.
Får jag presentera prinsen av Luxemburg och prinsessan Stephanie.
Förlåt, mitt uttal kan vara lite svajigt.
Jag gick till biblioteket för att försöka lära mig några fraser.
Det är allt jag kan.
Visst är hon för rolig?
Ja. Verkligen rolig.
Tack, Ers majestät.
Okej. Jag vill nu överlämna till er
denna bankväxel på 250 000 dollar.
i utbyte mot ert namn och avbild
för Prinsen av Luxemburgs lyxskrapor i West Palm Beach.
Nöjet är på min sida.
Det här inleder bara en ny gryning
- i Palm Beach. - Ja.
Skål för oss.
- Vi tar ett foto. - Ja.
För att fira detta historiska ögonblick.
Inget foto.
Jag är publicitetsskygg. Förstår ni?
Ja, jag vet allt om publicitet. Som ni. Jag är skönhetsdrottning, nämligen.
Så, som en kronbärare till en annan
vill jag också be er bli min officiella hedersgäst
på den 50:e årliga Strandbalen.
Nej. Inga foton.
Nej, då. Vi behöver inte fota.
Vi kan förbjuda all fotografering.
Miss Douglas.
Tack för äran.
Andelsfastigheter, ja. Som avtalat.
Check, ja. Som avtalat.
Men Ballen på stranden, tyvärr nej.
- Inga foton. - Jag är en blyg man.
Vi kan ordna ett privat tält åt er.
Vackert tält med draperier så att ingen ens ser er.
- Maxine, prinsen sa nej. - Vänta, Douglas.
Ni kan stanna i bilen. Ni kan bara köra förbi
och veva ner rutorna och vinka.
- Typ, er kungliga vinkning. Douglas. - Max.
- Ni kan bara titta in. - Max.
Jag beklagar verkligen.
- Bara hoppa ur bilen? - Max.
- Ta ett varv och hoppa in igen? - Raring. Max.
Ni kan göra det med fönstren uppe.
- Bara tuta. - Raring.
- Hej. - Förlåt.
Förlåt.
Du utstrålar inte riktigt frihet, Maxine.
Det är över, Evelyn.
Förlåt?
Det är över. Allt är över. Strandbalen.
Jag försökte säkra en distingerad gäst och jag... Lyckades inte.
Det gör inget.
- Säkert? - Ja.
Du kommer att ordna en stor, dyr gala
vars gästlista består av bara de fjompiga kvinnorna i Palm Beach,
och du kommer att bli hånad
medan en massa pråliga isskulpturer smälter runt omkring dig.
Och slutligen kommer du att bli utkörd ur stan.
Och det är okej för mig.
Jisses, vad snällt sagt.
Och alltihop för vad? Vad kallade du det, Maxine? Vad var det?
Frihet.
Låt mig berätta lite om frihet.
Det är en mardröm.
Den där visitkortssnurran, Maxine, och, ärligt talat, vapnet
var samhällsinstrument.
Vill du att din granne ska känna sig fri att smyga till ditt hus
mitt i natten och skita på din gräsmatta om han känner för det?
- Nej. - Det finns förordningar
mot såna saker: offentlig otukt, övervuxna häckar,
labila kvinnor i full kontroll över sina finanser.
Den visitkortssnurran representerade ett mäktigt och bestående kontrakt.
Så länge alla enas om att göra vissa saker på vissa sätt,
förblir samhället, civilisationen som vi känner den, intakt.
Vad du gjorde, din obygdsfjolla,
är att ge människor friheten att inte gå på Strandbalen,
och således den hemska idén att de är fria
att göra vilka hemskheter de vill utan följder.
Är det en värld du vill leva i, Maxine?
En värld av otyglad, korrumperad själviskhet?
Nej. Det ironiska är att du trodde,
den där dagen då du klättrade över häckarna på Palm Royale,
att du undflydde barbarerna,
när du i själva verket var den barbariska spjutspetsen
och förde kaoset direkt till oss.
Vi kommer alla att ångra dagen då vi släppte in dig här.
Så, ja, Maxine, det är över. Du misslyckades.
Det blir inget 50-årsjubileum för Strandbalen.
Och från denna stund...
...tro mig, så kommer hela världen att börja rämna.
Och alltihop tack vare dig.
Bravo, Maxine.
Eller borde jag säga "brava"?
Och nu, ögonblicket vi alla väntat på.
Hon är inte den första raketen till månen, men en jäkligt fin tvåa.
Och tio, nio, åtta, sju, sex,
fem, fyra, tre, två, ett.
Brukar det verka snabbt?
- Jag tror inte det. - Toppen.
Jag känner ingenting.
Fly me to the moon
And let me play up there With those stars
Let me see what spring is like On Jupiter and Mars
In other words, hold my hand...
- Kvällsnumret har kommit. - Tack.
Och kvickt gav jag den till Yaniv.
Och då sa han: "Det är ingen deutsche mark."
Mr Simmons.
Det här är Bobby. Han är klubbens bartender,
och även vår poolpojke.
Ers höghet.
Får jag tala enskilt med er?
NIXONS AMBASSADÖR DONAHUE INDRAGEN I SKANDAL ÖVER ANDELSFASTIGHETSSKOLLAPS
Säg till min fru att jag har affärer att ta hand om.
Jag möter henne hemma.
Maxine.
Hej.
Kan vi talas vid?
Spelar det nån roll om jag säger nej?
Minns du den lilla förvirringen kring dina tävlingsvinster?
Tja,
jag fick be en lokal Tennessee-tidning att faxa mig kopior.
Och jag hittade en del märkligheter.
Låt höra.
Vinnarna av de där skönhetstävlingarna...
Det är inte ditt namn. Men du på bilderna.
- Vill du veta sanningen? - Ja.
Maxine Dellacorte är en nolla.
Mitt flicknamn är Horton,
för det var märket på tvättkorgen jag hittades i som bebis.
Jag växte upp på barnhem, utan något eller någon.
Men vad jag hade... det enda jag hade... var dem.
De glamorösa, stolta, ytliga damerna i Shiny Sheet.
Jag studerade de där bilderna och fantiserade om hur deras liv var.
Så perfekta.
De var så beundrade.
Jag anmälde mig till min första skönhetstävling
och använde namnet på nån jag just hade läst om.
Bara för skojs skull.
Jag visste inte vem jag var ännu, så jag använde bara deras namn.
Och det är allt, Ann. Det är allt det är.
Varsågod. Tryck det.
Mitt liv kan ärligt talat inte bli värre.
Tryck alltihop.
Är det allt?
Vad menar du?
Maxine, ingen kommer att vilja läsa det.
Mina känslor är oväntat sårade.
Ge mig en kram.
Kom.
- Nu går vi. - Vart ska vi?
Jag ska köra dig hem, min vän.
Kom nu.
Måste du inte jobba?
Låt dem sparka mig.
Kom.
Vad är det där?
Normas inbjudningar till Strandbalen.
Nej, vi ska inte hålla Strandbalen. Vi är panka igen.
Hur tror du att kvinnorna här tjänar sina pengar?
Är de inte bara rika?
När Dinah drar in 200 000 dollar till cancer, hur mycket tror du cancern får?
200 000 dollar.
Snarare 2 000.
Och när Raquel drar in en halv miljon till Batista-flyktingarna,
så får de 10 000.
Du behöver inte ha pengar för Strandbalen.
- Strandbalen är pengarna. - Vänta.
Och du behöver inga visitkort,
för utpressningen finns här i inbjudningarna.
Läs en.
Varsågod, läs.
"Käraste Teddy,
jag hörde att du roade dig för mycket förra sommaren med en ny vän.
Förhoppningsvis blir nästa mindre händelserik. Sy..."
"Synd med bilen.
Hälsa Joan från mig.
Vänligen, Norma."
Jag klarar nog inte det här.
Det är bara en gång.
Och du undertecknade dem inte.
Robert, om jag skickar dem, så blir jag...
Precis som Norma.
Vill du rädda familjen Dellacorte?
- Varsågod. - Vad?
Och nu måste du gå, för jag får sällskap.
Vad menar du? Vem kommer hit?
En vän.
Du gav mig just mycket information.
- Jag vill prata om det. - Vi ses senare.
- Jag trodde jag var din enda vän. - Hej då.
Nu så.
Känner du det?
Ser du?
Ser du det där?
Det här är stort, ma'am.
Det känns konstigt utan Linda här.
Hon gjorde sitt val.
Vad är det?
Min man har blivit inkallad.
Han skeppas ut den här veckan.
Hej, Robert.
Hej, Ers höghet.
Jag är någon.
Jag tror att jag bara tar och glider iväg.
Pappa?
Revolver.
Undertexter: Kristina Donnellan