NA MOTIVY KNIHY
Kdybych se zeptala, mnozí by řekli, že majetek je dílem štěstěny.
Strejdo Beauregarde.
Ale já osobně můžu dosvědčit, že majetek
pochází z neštěstí.
Pomozte nám!
Po každé předčasné smrti Dellacortea můj podíl na rodinném majetku rostl.
A rostl.
Navzdory pověrám,
podle kterých sbírám trofeje od svých obětí,
jsem ve skutečnosti
sbírala věci na památku po svých blízkých.
Jako výraz vděčnosti těm,
jejichž neštěstí mi zaručilo pohodlí.
„Proč já?“ Ptala jsem se v duchu.
Proč prožijí jedni spokojený život, a jiní mají životy tak krátké?
Přestala jsem se ptát ve chvíli, kdy jsem zjistila,
že bohatství ženu neochrání před společenským zavržením.
Člověk musí zaplatit vlastní duší.
A jak sbírá životní zkušenosti,
uvědomí si, že nabyté bohatství se musí ochraňovat.
K tomu dospěje každý.
I kdyby byl pokorný, morální a velkorysý.
Každý se nakonec naučí svoje štěstí střežit.
Proboha.
Maxine?
Co jsem to udělala?
Málem mi zlomil vaz.
Zachránilas mi život.
Ne.
- Co budeme dělat? - Tak jo.
Asi bychom si měly položit tu otřepanou otázku.
„Co by udělala Norma?“
Maxine!
- Ano. Dobře. - Prober se. Musíme jednat.
Co by udělala Norma?
Zbavila by se těla před dnešní Douglasovou svatbou.
Ano. Přesně tak. To je dobré.
Tak jo, já zamknu.
Maxine, dávej pozor.
Dvě věci jsou jasné.
Mitzi nesmí zjistit tohle a Douglas to, že to dítě není jeho.
Jestli jeden z nich něco z toho odhalí, tu svatbu zruší.
Maxine?
Ano.
Dobře. Dávám pozor.
- Jasňačka. - Dobře, holka.
- Tak jo. - Tak jo. Zabalíme ho.
Dobře.
- Tak jo. Sem. - Na. Já ti ho přisunu.
- Tak jo. - Na.
- Dobře. - Tak prostě…
Co mám dělat? Hájit se sebeobranou?
- Ne. Maxine. - Evelyn.
- Ano? - Ty rozhodně vražednice nejsi.
Tvoje duše je neposkvrněná.
Ale víme, jak to bylo s Lindou
a jak právo v tomhle městě zachází se ženami.
I kdekoli jinde.
- Jistě. Jo. - Ano? Dobře.
Tak mu zakryju hlavu.
- Ty nohy. - Dobře.
- Dobře. Hotovo? - Jo. Ještě… Jo.
- Jsi v pořádku? - V pořádku. Vezmeme ho.
- Dobře. - Opatrně. Jo.
- Dokola. - Dokola? Dobře. Zvednu ho.
Počkat.
- Vydechni si. - Kam s ním?
Nevím. Někam, kde ho nenajdou.
- Ježíši. - Moment.
Byl to aligátoří someliér, ne?
- Tesák a ocásek. Mají tam aligátory. - Jo.
Určitě ho zbaští.
Rádi se mu pomstí!
- Výborně. Jo. - Jo.
Tak jo.
Nacpeme ho do výtahu a odvláčíme k mému autu.
- Výborně! - A pak do restaurace.
Počkej.
Ty máš corvette.
To je pravda. To auto je moc malé.
Skrz tunel.
Normin rolls-royce v sídle má kufr velký jako lednici!
- Skvěle. - Jdeme. Jo.
Bože.
- Pomoz mi tady. - Tak jo.
Raz, dva, tři.
- Dobře. - Opatrně.
Jo.
- Tak jo, vezmu druhý konec. - Otevřu to.
- Raz… - Dva, tři.
A hej rup.
Evelyn? Proč je zamčeno?
- Eddie. - Co uděláme?
- Schovat. - Musím se schovat.
- Tam. Vlez tam! - Co? Evelyn.
Šup tam, honem.
Už jdu.
Proč bylo zamčeno?
Protože jsem sama.
Evelyn.
Byl jsem na tebe moc přísný.
A…
Budu na tom s tebou pracovat,
když mi odpřisáhneš, že to s Jedem skončilo.
Skončilo to nadobro.
Slibuju ti, že už mezi námi
opravdu nikdy k ničemu nedojde.
Je to tak.
- Je tady, že jo? - Neblázni.
Kde jsi?
Není tady a už nikdy nebude!
Nelže. Promiň.
Evelyn, tenhle vztah
ve mně vzbuzuje nejistotu.
Vyznáš se ve všem mnohem líp.
Jsi sofistikovanější, jsi…
- Je starší. - Jsi…
Řekni to. Starší.
Vidíš?
Očividně si spolu musíme od srdce promluvit,
ale před tou svatbou toho musím tolik udělat.
Zbavit se mrtvoly.
- Teď už prosím jdi. - Počkat.
Promluvíme si potom.
- Evelyn. - Mám toho moc.
Prosím tě, věř mi. Promluvíme si pak.
Vyspala ses s číšníkem?
- Zalaškovali jsme si. - Co?
Šukali jsme.
Dostaneme ho dolů.
- Poběžíme dolů… - Do sklepa.
- …do sklepa. - Drž ho.
Už je to tady.
Nejspíš se na veřejnosti objevím naposledy,
než mě ta maniačka Madge Postová ocejchuje jako Nixonovu děvku.
Co to děláš?
Ostřím si paroží.
Můžu si s ní promluvit.
Ne. Jdeš už? Musím obsluze přinést dort pro ženicha.
A pak mě odvezeš k Dellacorteovým, kde Mitzi pomůžu s oblíkáním.
To nepůjde, zlato.
Jsi na to sama.
Dostal jsem exkluzivní zprávu.
Mezinárodní řád Jelení lóže mi udělí ocenění.
Dnes ve čtyři musím do Nablýskaných listů.
Vyfotí mě.
Zmeškáš svatbu nejlepšího kamaráda, aby ses nechal vyfotit?
Dougánek by mi to přál.
Proč nemůžu upřednostnit sebe?
Dinah…
Miluješ mě ještě vůbec?
Musím dovézt dort do klubu.
RUSKÝ ŠPION V PALM BEACH
Hádanka.
O kom z Palm Beach se povídá, že je sovětský špion?
Četli jsme to.
Povídá se, že FBI z toho nadšením neskáče.
Někdo jim může pomoct. Když tu laskavost oplatí.
O čem se tu bavíme?
O našem šéfovi.
Ano, je to tak.
Když se nám to hodí, přivyděláváme si u Rusů.
Ten špion chce sraz.
- Kde? - Pomalu.
Vyklopíme to jen za imunitu.
To se dá zařídit.
Ten špion se dnes setká s Ann Holidayovou v Nablýskaných listech.
Přesně ve čtyři.
Vysvětlí svůj úhel pohledu.
Jenže my jsme to prozradili vám.
Naše hádanka zafungovala dokonale.
A já teď napíšu sólokapra století.
Nenapíšeš.
Setkám se s tím špionem sama.
Slibuju, že s tebou udělá rozhovor z vězeňské cely.
Promiň, Ann.
Do Nablýskaných listů tě dnes nepustím.
Zmínila jsem, že jsem si zalaškovala,
ale neřekla jsem s kým.
Nemám radost z toho, že mi moje nejlepší kamarádka
takovou věc tají.
Pašeráku?
- Haló? - Co to je?
- Někdo tam je. - Co?
Sem, rychle.
Polož na něj něco.
Zakryjeme to tělo. Honem.
- Kdo tu může být? - Není to dost velké.
Dobře. Jako bychom prostíraly.
Já to neudělala.
- Mary. - Mary.
Co jsi neudělala?
Slyšela jsem rozruch a výstřely.
- Cože? - Já ránu do zad neslyšela.
Já…
Obávám se, že jsem přišla o pašeráka.
Rozbila jsem jablko Davidsoulových o jeho lebku a on mě opustil.
Jestli ho najdu,
zabiju ho.
Blázním z toho.
A jsem bláznivě zamilovaná.
Mám nápad.
Co kdybys mi to dala
a můžeš na něj jen řvát.
Na toho svého přítele.
To je můj osud.
Navěky putovat těmito posvátnými chodbami
a hledat svou ztracenou lásku.
Jako v románu sester Brontëových.
Tomu říkám osud.
Možná ano.
Ale až se za pár dní rozhodneš, že tomu tak není,
- bude snad bazén v klubu zase otevřený. - Jo.
Doplníš si tam vitamin D,
což bys potřebovala.
Pašeráku.
Zabralo to. Nevšimla si. Výborně.
- Super maskování. - Tudy.
- Tam? Nohama napřed? - Jo. Nohama napřed.
- Tak jo. - Dobře. Hned jsem tu.
Počkej chvilku.
Co je?
Neřekla Mary, že pašeráka praštila do hlavy jablkem?
Ano, to řekla. Proč?
Ten pašerák je Jed.
Jede v tom všem.
Pobíhal tunely, napálil Mary,
balamutil všechny ženy ve městě, posílal zprávy Mitzi.
Bože, to dává smysl.
- Ale ne. Ne. - Copak je?
Sdílela jsem milence s Mitzi a Ma…
Mary.
- Víš, co to znamená? - Co?
- Byly jste na stejné hroudě. To nesmažeš. - Ten výraz jsem ještě neslyšela,
ale dokážu uhodnout, co znamená, a chce se mi zvracet.
Stejné lože, no.
Vím, že se Eddie zlobí
a že to je náročné.
Ale on ti odpustí…
protože tě vážně miluje.
A to je v tomhle městě vzácnost.
Ať se stane cokoli,
můžeš se považovat za šťastnou.
Víš, co je zajímavé, Maxine? A taky to hodně vypovídá.
Nikdo nikdy neřekl, že štěstí má Eddie.
Ani jednou.
Úplně mě pohltila snaha nějak si ho udržet.
Jako bych ho nebyla hodna.
Když se nad tím zamyslím, tak kdybych věřila na psychologii,
byla by moje podvědomá motivace k sexu s Jedem naprosto zřejmá.
A jaká byla?
Jdi pro klíče od auta, ať to máme za sebou.
- Ano. Je toho hodně k zamyšlení. - Běž.
Dobře, vzduch je čistý.
Tak nic.
Můžu dál?
Je tu FBI.
Cože? On už to zjistil?
Zmizel jsi.
Promiň. Zachraňoval jsem manželství.
Proč jsi tady teď?
Hoover měl v kanceláři štěnice a nahrál nás.
No, v tom nejlepším.
Musím udělat, co řeknou, nebo mě odhalí.
Co tím myslíš? Co máš udělat?
Dnes ve čtyři mám jít do Nablýskaných listů.
Mám…
Mám někoho zastřelit.
- Dobrá zpráva. O nás nejde. - Jsem snad někdo,
- kdo spáchá atentát? - Tom má někoho zabít.
Je jiná možnost.
Žij svobodně.
Moje děti.
Budou tě milovat takového, jaký jsi.
Tím jsem si jistý.
Polib mě.
Do prkýnka, kdo dnes umře?
Spíš kdo další umře?
Vzpomínáš?
Už musím jít.
Rafaeli? Už? Ať nepřijdeme pozdě.
Kdo je Rafael?
Robertův syn.
Vyhledal ho.
- Má syna? - Vysvětlím ti to. Pojď.
Rafi?
Než si Robert přiznal, že je „homo“, měl v Portoriku dítě.
Bože.
Jo. Odjel odtamtud a z určitého důvodu přijel sem.
Pak vyšly ty články, Robert byl ve všech novinách.
Rafi ho vyhledal a pak se znovu setkali.
- Jak dojemné. - Že jo?
Dělej. Jdeme pozdě.
- Bar. - Bar? Dobře.
Klasické arašídy, kešu a tohle je lískový ořech.
To je zajímavé. Díky, Evelyn.
- Ahoj Roberte. - Dámy, co tu provádíte?
Nic. Jen jsme si přišly půjčit rolls-royce.
Abychom…
Ozdobíme ho pro novomanžele.
Klidně, odvezu Rafiho k soudu na vespě.
Je tady.
- Tady jsi. - Bože.
Už jde. Proboha.
Vypadá jako ty.
Vítej. Já jsem Maxine.
- Ahoj. - Tohle je Evelyn.
- Těší mě. - Ahoj.
Cože? Jedete k soudu?
Jo. Chci dostat opatrovnictví.
Přestěhuje se sem a dostuduje tu.
Budeme spolu trávit čas a lépe se poznáme.
Máma se bude zlobit,
ale jejího manžela nesnáším.
Pořád na mě řve.
„Buď chlap, Rafaeli. Vzmuž se, Rafaeli.“
Je báječné, že se tu blíž seznámíš se svým tátou.
Já nikdy neměla příležitost blíž poznat svoji věčně opilou…
sestru ze stejné hroudy.
- Víš, co znamená… - Maxine, musejí jet.
A i my máme práci, že ano?
- Ano. - Jel jsi někdy na vespě?
- Ne. - Je to super. Pojď.
Bude to zábava. A je super počasí. Jdeme.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jsou roztomilí. - Moc.
Tak jo, hele, povíš mi o tom, co vyšlo najevo, a proč jsi s ním tamto?
Povím ti to při přesunu toho těla.
- Tak jo. - Musíme máknout.
Dobře.
Vztah s Eddiem mi přináší uspokojení
a v mnoha ohledech mě naplňuje,
ale nejspíš ho nepotřebuju.
Umíš si představit, že budeš bez manžela a ani žádného nebudeš hledat?
Nerada to přiznávám, ale mám pocity,
které jsou v souladu s tím, co by se dalo nazvat…
feminismus.
- Jestli to prozradíš… - Ne! Já…
- Budu mlčet. - Dobře.
Nakrmíme tím zmrdem aligátory.
- Mitzi. - Proboha.
- Sem. - Ano.
Evelyn, jsi v pořádku.
Díkybohu.
Myslela jsem, že ti Jed ublíží.
Cože? Ne. Žiju a my všechny žijeme.
Zatím. Je všehoschopný.
Ale není.
To ty nevíš.
Vím.
Oslovily jsme naši kamarádku Virginii z FBI
a řekly jí, že si myslíme, že Jed byl…
je vrahem mého dvojčete.
Dala po něm vyhlásit pátrání,
ale očividně to zjistil a utekl z města.
Jo. Už se nemusíš bát, že Jeda ještě někdy potkáš.
Haló. Ahoj!
Dorazila družička.
Dobře, slzičky.
Co by to bylo za svatbu
bez lítostivého pláče plného odporu, drahoušku?
- Nesmrdí to tu jako mrtvola? - Ne.
Nevzala bys Mitzi nahoru a nepomohla jí s přípravou?
Můžeme? Pojď.
Pojď.
Oblečeme tě do svatebních šatů. Pojď.
Úsměv na tvář, trochu se rozzař.
Tak jo. Musíme spěchat. Svatba je v pět.
- Jo. - Řídím já. Ty jsi rozhozená.
Ahoj dámy.
- Ahoj a sbohem. - Douglasi.
Vypadáš moc dobře.
Cítím se překvapivě skvěle kromě té otravné vyrážky.
Max, víš, jak jsem ti říkal,
že mám po aspirinu vyrážku?
Na vyprávění nemáme čas, musíme jet.
Očividně na něj mám alergii.
Tomu říkám ironie.
Mám brát velký množství aspirinu, abych držel pod kontrolou
- srdeční vadu. - Nepovídej.
Je genetická. Mí předci na ni zemřeli.
- Šokující. - Fascinující. Jedeme.
Uvidíme se na tvé svatbě, jo?
- Musím… - No, Max…
O tom jsem si chtěl promluvit.
Douglasi, nepočká to?
Víš, nedávno jsem…
málem umřel.
Ano.
Zplodil jsem s Mitzi novej život.
Život. A ten by se měl ctít.
Nejde ho odhodit jako nějakej odpad.
Ne.
Dítě… Moje dítě si zaslouží mít oba rodiče.
A myslím si… No, zrovna ty
jakožto sirotek bys to měla chápat ze všech nejlíp.
Poslyš. Já…
Změnil jsem plány.
S Mitz se vezmeme a budeme mít to dítě.
Dostaneme ty peníze a ty svůj podíl.
A my dva se oficiálně „usmíříme“, až mu bude 18.
Nedává to smysl?
Budu první Dellacorte, který uvidí svoje dítě dospět.
- Maxine? - Do osmnácti?
- Jo. - Za osmnáct let?
Malá změna plánu?
Jo.
Vzal sis dneska aspirin?
- Jo. Každých dvanáct hodin. - Nedělej to, Maxine.
Prosím.
To dítě ani není tvoje, pitomečku.
Cože?
Mitzino dítě není tvoje!
Můžeme už jet?
Ano, jedeme.
Uvidíme se na svatbě. Koukej dorazit, nebo tě zabiju.
Jsi opravdu překrásná.
Jen záříš.
Mitzi, copak je?
Vždycky jsem měla přítele.
A teď…
budu mít manžela.
Slíbím, že ho budu milovat a poslouchat navždy.
Asi už mě nebaví poslouchat.
Tvůj manžel bude tak užitečný, jak si to zařídíš.
Ale co já?
Myslím tím svoji osobu.
Ve tvém věku jsem to viděla tak…
že je mnohem lepší
cítit se v bezpečí a dostatečně zajištěná a zaopatřená.
A nadějemi a sny se zabývat až pak.
Stát se hladovějící umělkyní by nebylo nic pro mě,
protože já umělkyně nejsem, takže…
k čemu hladovět?
Není snadné být sama, když jsi žena.
Podívej se na Maxine.
Občas je touha jiného člověka pro ženu tou nejlepší cestou k moci.
Dinah?
Co se děje?
Proboha.
„Moje drahá Normo,
čím méně mi toho dáváš, tím víc chci dávat já tobě.
Zde je můj nejcennější majetek.
Poslední chybějící Fabergého imperiální vejce.
Navždy tvůj Axel.“
Uvidíme se na svatbě.
Jsme tu. Už jen kousek.
ALIGÁTOŘÍ FARMA
Co myslíš? Sežerou ho i oblečeného?
Snad ano. Nahého už ho vidět nechci.
I když měl ptáka jako nenakrájený masový závitek.
Páni.
Bože. Už jsme tady.
Cože? Kde je voda?
Kde jsou aligátoři?
„Údržba…Okahumpa?“
ZAVŘENO NAVŠTIVTE FARMU V OKAHUMPĚ
Tam se jede tři hodiny. Nestíháme.
Potřebujeme jiné místo, kam to tělo do večera dáme.
Do mrazáku.
Dinah!
Jak ses dostala přes Fritze a Jorgena? Za to zaplatí.
Nezajímá mě, kdo zaplatí.
Pokud to nebudu já…
ani můj manžel.
Proboha. Dvanácté imperiální vejce.
Už mě nikdy nepodceňuj.
Opakuj po mně:
„Jsi úctyhodná osoba, paní Dinah Donahueová.“
- „Máš postavení, paní Dinah Donahueová.“ - „Postavení“ je tvé druhé jméno.
- „Už se nemusíš bát.“ - Zlato, to ti nikdo nezaručí.
Řekni to.
Ať je mi Bůh svědkem, už se nikdy nebudeš bát.
Od tebe ta slova něco znamenají.
Jistě. Jistě že ano.
Jde…
Jde o to, kde a jak bydlíš.
Když…
Když mi někdo jako ty,
kdo žije v takovém velkém, krásném domě, řekne, že to bude v pořádku,
tak i kdybys mi lhala, budu se cítit o trochu líp.
Takže díky.
Nemáš zač.
Nejsem tak bohatá jako ty,
ale jsem sakra bohatá.
Kolik za to vejce chceš? Dám ti cokoli.
Jestli máš opravdu takový vliv na volby, jak tvrdíš…
tak se příštím starostou Palm Beach stane Perry Donahue.
Všechny volební urny budou plné lístků se jménem Perry Donahue.
Slibuju. Co ještě?
Už nic.
Musíš ho vážně milovat.
Užij si to vejce.
Dala bych ti víc.
Ano, mám z toho přesně takový dojem.
Ať se ti splní sen o zimním Bílém domě.
Nejtoužebnější přání by ženě nikdo upírat neměl.
Dám ti radu.
Nespokojuj se s málem.
Bože. Není mu tam zima?
Je, Maxine.
Bude moct dýchat?
Nebude, Maxine.
Bože. Evelyn.
Já zabila.
Maxine, dej si facku.
Děkuju.
Zaměř se na plody, které přinesla Jedova podlost
- a následné neštěstí. - Tak jo.
Oženíme tvého bývalého.
Dobře.
Maxine, jak to všechno zvládáš?
To záleží.
Ptáš se jako kamarádka, nebo reportérka?
Pouze jako kamarádka.
Tak to byl nejspíš ten nejhorší den mého života.
- Tak, kam je chceš? - Dinah, potřebuju laskavost.
Může Perry zkontrolovat Douglase?
- Jestli je v pořádku? - Má moc práce
s jakýmsi focením v Nablýskaných listech.
- V Nablýskaných listech? - To stálo v jeho telegramu. Proč?
Tom říkal, že tam jede někoho zastřelit.
- Kdo je Tom? - Robertův tajný milenec z FBI.
Svatá rodino!
FBI dnes dostala tip, že se ten špion se mnou chce setkat
ve čtyři v Nablýskaných listech, aby se vyjádřil.
Dinah, říkáš, že tam míří Perry?
Na čtvrtou.
Přesně v tu dobu tam má Tom někoho zastřelit.
Perry sovětský špion není.
Ne. Ale chtějí to na něj hodit.
V mojí hádance stálo, že je to osobnost z Palm Beach.
To na Perryho sedí.
A byl velvyslancem z Nixonova okruhu.
Počkat, takže říkáš, že to ten špion narafičil tak,
aby Tom zastřelil Perryho a vypadalo to, že on byl tím špionem?
Nablýskané listy se k tomu hodí. Mimo sezónu máme v pátek zavřeno.
Perfektní patlal Perry.
Už zase.
Zdá se, že ten, kdo za tím je, zkrátka potřebuje tělo.
Co by udělala Norma?
DENÍK PALM BEACH
Ne.
- Ahoj. - To snad není pravda.
Obávám se, že je.
Co tu všechny pohledáváte?
Ten zátah je bouda.
Pravý špion se tu neobjeví.
Tak kdo přijde?
Haló?
Přišel jsem na to focení.
Chloroform.
Z mého roku v Edinburghu.
Pohněte.
Bože, odpusť mi.
Pusťte ho.
Schovejte se.
A sakra. Pryč. Sakra.
Proč je zmrzlý?
Gratuluju, agente.
Ulovil jste místního špiona.
Kde sakra všichni jsou?
Pane starosto?
Mitzi.
Co se stalo? Už je po všem?
Douglas to celé odvolal,
protože mu někdo řekl, že to dítě není jeho.
Jako bych předpověděla budoucnost.
Kde je Douglas?
V baru.
I to bys předpověděla.
Benny, nebalte to. Zůstaňte tady.
- Kam jdeme? - Jo.
Vy zůstaňte. Jdu sama.
Vstaň z té židle a jdi si tu holku vzít.
Ne.
Musíš tam jít a vzít si Mitzi, nebo, ať při mě stojí všichni andělé,
tě zastřelím sama.
Klidně.
Jistě bys střílela naprázdno. Jako já.
Ježíši.
Bože, to na mě dřív platilo.
Už mi tě líto není.
Bože, to tvoje ego.
Uvědomuješ si, že jsem ti pořád jen dávala?
Dávala, dávala a zase dávala?
Kolik jen jeden člověk může druhému dát.
Ode dne, kdy jsem tě spatřila!
Na oplátku chci jen tuhle maličkost!
Nejen pro sebe, ale i pro Mitzi.
Dlužím jí to.
Dlužím to i Evelyn.
Prosím tě, Douglasi, zkrátka…
Udělej to pro holky!
Ma…
Musím ti něco říct.
Manželství není maličkost, Maxine.
Tak proč jsi to naše odhodil, jako by bylo?
- Já… - Proč, Douglasi?
Ty mě o manželství nepoučuj!
Jsi šťastná?
Od doby, co jsme se sem přistěhovali,
jsme pořád nešťastní.
Ale než jsme sem přišli, byli jsme šťastní.
Opravdu šťastní, Maxine.
Ty jsi možná sklíčený.
Ale já prožívám největší dobrodružství svého života.
Trochu jsem to obvolal.
Vrátím se k létání.
To mě dělalo nejšťastnějším.
Dopravovat za svitu hvězd spící rodiny kolem planety.
A pak se vrátit domů, kde čekáš ty.
To já chci, Max.
Abychom se k tomu vrátili.
Ty ale nerozhoduješ za nás oba.
Ty mě neposloucháš.
Tak to chci.
Poslouchám tě.
A je mi jedno, co ty chceš.
Jo, řekla jsi to opravdu jasně, že ano?
Douglasi, potřebuju, abys vstal.
Nasaď si tu kravatu, obleč si sako
a přestaň chlastat.
Oženíš se s Mitzi.
Nebo všechna ta láska, co mezi námi byla,
nadobro vyprchá.
Navždycky.
Mezi námi dvěma
to neskončí nikdy.
Nikdy.
To zní jako výhrůžka.
Jo. Možná i je, Max.
My dva spolu budeme navždycky.
A ty to víš. Je to tak.
No tak! Pojď se mnou!
Pojď se mnou!
Ne.
Budeš toho litovat.
Budeš toho litovat!
Tak co?
Je tam pozdní příchozí, kterou chceš vidět.
Pozdní příchozí?
Však víš.
Proč tvoje párty vždycky skončí jako propadák?
Přijela jsem na svatbu
a abych se naposledy pokusila apelovat na tvoji lidskost.
No, lidskosti už mi asi moc nezbylo.
Ale povídej.
Na ty peníze nemá nárok nikdo z nás,
tak mě napadlo, že by ses možná byla ochotná rozdělit
s jednou vzpurnou duší a její vzpurnou dcerou.
Je po všem.
- Všichni jsme prohráli. - No…
Já slavila i řadu vítězství.
Docela jsem se bavila.
Promiň, že jsem tě obvinila z vražd.
Víš, v mnoha ohledech jsme úplně stejné, nemyslíš?
Udělaly bychom cokoli, abychom dál byly někým, kdo nejsme.
Může člověk dělat špatnou věc z dobrého důvodu?
Drahoušku, člověk se snaží.
Ale někdy to zkrátka nestačí a…
A potom přijde na to, jak věci dělat správně.
Proč se z nás nestaly kamarádky?
Když Douglas kvůli tobě nechal moji dceru stát u oltáře…
vztek mi zastřel úsudek. Snad…
Snad mi odpustíš.
Tohle jsem opravdu nečekal.
Vy dvě se nehádáte.
Jak to šlo?
Má společnost v Palm Beach nového člena?
Potřebuju dobrou zprávu.
Soud neupřednostní svobodného muže před sezdaným párem,
takže zítra ráno musím Rafiho poslat zpátky domů.
Zlato.
To je mi líto.
I mně je líto…
to, co jsem řekla ve Švýcarsku.
Nevědělas to, protože jsem ti to neřekl.
Miluju tě, synku.
Rafi.
Pojď sem.
Chci tě seznámit s babičkou.
Normo, tohle je můj syn Rafael.
Jsme rodina?
Jak se to stalo?
- Je to dobrý příběh. - Něco dobrého z toho přeci vzešlo.
Něco dobrého.
Rafi, podíváš se, jestli Benny Barnhill ještě neodešel?
Bílé vlasy, smoking, asi je opilý.
- Jo. - Díky, zlato.
Maxine?
Jestli máš být ženatý, abys dostal opatrovnictví,
tak se pojď oženit.
Hele, nezačínej zase…
- Roberte. - …protože… To je šílené.
Konečně budu moct udělat to, co jsem doteď nemohla.
Dát muži, kterého miluju…
dítě.
Maxine, mluvíme o sňatku.
- To je velké rozhodnutí. - Hloupost.
Je to smlouva.
Viděls Palm Beach?
Tady se z lásky nebere nikdo.
Takže my bychom byli výjimeční,
protože já tě mám ráda strašně moc.
Nemám prsten.
Počkat.
Pojď sem.
Tahle nevěsta by měla mít něco vhodnějšího.
Výměna?
Tenhle prsten…
je jediná věc v Palm Beach, která je opravdu moje.
Má ho dostat moje dcera Penelope.
To jsem zamýšlela v její svatební den, který se ale neuskutečnil.
Před 20 lety.
Děkuju.
Sešli jsme se tu dnes…
Možná jsem měla špatné dětství,
možná jsem měla nešťastné mládí,
ale kdesi v mé špatné, nešťastné minulosti
musel nastat okamžik pravdy.
Protože ty tam stojíš
a miluješ mě.
Ať už bys měl, či ne.
Takže někde ve svém mládí nebo dětství
jsem musela udělat něco dobrého.
Nic nevzejde z ničeho
a ani by nemohlo.
Takže někde ve svém mládí
nebo dětství
jsem musela udělat
něco dobrého.
Nemůžu být jako Maxine.
Nemůžu strávit zbytek života přemýšlením, jestli to uděláš, nebo ne,
jestli to udělám já, nebo ne.
Vidím, jak se na ni díváš.
To já ti dát nemůžu.
Co chceš, Evelyn?
V téhle fázi svého života
si nejvíc ze všeho přeju něco, co ty mi dát nemůžeš.
Vlastní nezávislost.
Jsi si jistá?
Naprosto, zlato.
Musíš pochopit, že jsem pro tebe příliš dobrá.
To vím.
Někdy pochybuju, že to víš.
Zvládneme to, zlato?
Doufám, že ano. Upřímně.
Eddie, počkej.
Už odcházíš?
Jo.
Odvezeš mě?
Protože ty tam stojíš a miluješ mě.
Ať už bys měl, či ne.
Takže někde ve svém mládí nebo dětství
jsem musela udělat
něco dobrého.
Nic nevzejde z ničeho
a ani by nemohlo.
Takže někde ve svém mládí
nebo dětství
jsem musela udělat
něco
dobrého.
Dámy a pánové, představuji vám
pana a paní Dellacorteovy.
Kam odešla?
„Sehrála jsem svou roli. Musím běžet.“
Další skleněná mísa na salát.
Je to legrační.
Sebrali jsme mu dům, jméno,
svatbu a teď i svatební dary.
Je mi Douglase líto.
Mně ne.
Víš, mám takový nápad.
Nějaké pikle?
Ne, žádné pikle to nejsou.
Je to jen hloubavá myšlenka,
která mě neodbytně napadá.
Tak povídej.
Jsi teď oficiálně Dellacorte.
Technicky vzato, kdyby Rafi vzešel
z legitimního svazku,
dětský fond by se tím zpřístupnil.
Šílené.
Když se narodil, byl jsem s jeho matkou sezdaný.
To mi přijde dost legitimní.
Vidíte tam to sedmé nebe?
Je mé.
Tak jo, hoši. Přineste ty peníze!
Láska se schovávala za rohem.
Tahle osamělá, truchlící žena tu výzvu přijala.
Pak si mě láska našla a objala mě.
Bijte na bubny, žestě ať troubí.
To je rytmus, to je pecka.
Už jdu, nechejte mě projít.
Malá chatka, ode zdi ke zdi, kouzelné blaho.
Staré dobré líbánky.
Nejsvěžejší, nejbáječnější, nejskvělejší stav ze všech.
Když to tak bude navěky, budu nadšená.
Když to bude na jeden krátký život, tak co má být?
Jeden krátký život je na zpěv dost.
Poslyš, lásko, bavila jsem se výtečně.
LEGENDÁRNÍ FOND DELLACORTEOVÝCH ZPŘÍSTUPNĚN
OZNÁMENÍ O NAROZENÍ
MAXINE SDÍLÍ BOHATSTVÍ!
„KDE JSI, PAŠERÁKU?“
…A. L. A.
Maxine to udělala.
Pašeráku, co tím myslíš?
„Maxine to udělala, hurá!“
Nebo: „To Maxine to udělala.“
ŠPION Z PALM BEACH ZASTAVEN
Komplikace spočívaly jen v tom, že to nebylo to tělo, které to být mělo.
Myslí si FBI, že ho mají?
Jistojistě ano. Jinak bychom nedostali imunitu.
Tak co na tom těle sejde?
Teď jsou karty rozdané lépe.
Špionka z Palm Beach má teď na dobré pozici patlala.
Díky.
- Póza. - Tady.
PALM BEACH OVLÁDLI DEMOKRATÉ? DONAHUE STAROSTOU
Sežrali to. Jsem tady.
Nazvi si mě nestydatou milenkou.
Lásko, ani ty nejsi bez viny.
Lásko, můj život už teď není bez cíle.
Jsem nepříčetná, jsem nadšená.
Hudební mistr i já jsme slyšet.
Bijte na bubny, žestě ať troubí.
To je rytmus, to je pecka.
Už jdu, nechejte mě projít.
Malá chatka, ode zdi ke zdi,
kouzelné blaho.
Staré dobré líbánky.
Nejsvěžejší, nejbáječnější, nejskvělejší stav ze všech.
Když to bude jedna dlouhá párty,
budu nadšená.
Když to bude krátký propadák,
tak co má být?
Jeden krátký život je na zpěv dost.
To je pecka.
To je trhák.
To je bomba.
To je divočina.
Bavila jsem se
výtečně.
Výtečně.
SLAVNOSTNÍ ZNOVUOTEVŘENÍ
Pane senátore, vítejte na znovuotevření.
- Paní hraběnko. - Zdravím dámy.
Na začátku sezóny jsme řekly, že to tu ovládneme.
A zdá se, že ovládly.
Díky, že jsi zaplatila ty daně.
Není zač, parťačko.
Jemine.
Jsme tu spolu.
Řídíme středobod města, které řídí svět.
Asi jsme ty nejmocnější ženy na nejvlivnějším místě světa.
Pomalu s tím.
Ovládly jsme Palm Beach. Co dál?
Celý svět?
To je pecka.
To je trhák.
To je bomba.
To je divočina.
Bavila jsem se
výtečně.
Drahá Maxine,
zdravím tě z Města světel.
Paříž je v tuhle roční dobu nádherná.
Díky, žes mi z toho fondu poslala tak velký obnos.
Vím, kolik tě to stálo úsilí.
Díky němu jsem svobodná.
Můžu být, kýmkoli chci a kdekoli chci.
Takže děkuju.
Děkuju, žes mi pomohla opravdu se ztratit.
Abych mohla být nalezena.
Maxine, našla jsem lásku.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa