REŠEVANJE
MUMBAJ, INDIJA PRED DVEMA DNEVOMA
Film bom gledal.
Gremo k meni, bomo gledali film. Super bo. –Prav.
V šoli so bili. Kdo mislita, da jih je našel? –Kdo? –Amit.
Dobra!
Predstavi se ji. Kupi jih kavo. –Nimam denarja.
Ti bom jaz dal. Poglej, kako te gleda. –Nerodno ji je.
Zardeva. Želi si te. Hitro pojdi k njej. –Ne.
To je Ovi. –Ni smešno? –Ne!
Kje si bil?
S prijatelji.
Ti ni oče naročil, da pridi po šoli takoj domov?
SE DOBIMO ČEZ POL URE V KLUBU.
Odličen klub. Pridem nazaj.
Hej, kaj dogaja? Si že govoril z njo?
Si govoril z njo? –Ne. –Ni govoril …
Daj no, Ovi! Ogovori jo.
Smehlja se ti.
Vem, kaj rabiš. Pridi.
Izvoli, naredi en dim. Pomagalo ti bo.
Se zabavata? –Vrzi na tla!
Sta bila notri?
Nekaj vama je padlo. –Ne. –Ne?
Sta notri dobila? –Ni najino. –Pomiri se!
Je že v redu. Srečo imata. Celo življenje je še pred vama.
Ne!
MUMBAJSKI CENTRALNI ZAPOR
Dovolj je bilo, gremo ven. Pohitite!
Gnoj zabit, naročil sem ti,
da ga opazuj.
Amir Asif mi je ugrabil sina.
Pogajali se bomo. –Ne bo zahteval odkupnine, Saju.
Ponižati me hoče.
Pojdi v Dako.
Zakaj? –Ugrabi ga nazaj.
Vojsko rabim, Ovi. –Potem pa jo najemi, pizda!
Misliš,
da ti od tu ne morem nič?
Ovi, prosim te.
Bi rad, da tvoj sin dočaka naslednji rojstni dan?
Potem
reši mojega.
Naj Mahajan plača odkupnino za svojega sina.
Kaj imava midva s tem?
Neysa …
Nima dovolj denarja. Zamrznili so mu sredstva.
Samo še mene ima. Razumeš?
Drhali!
Poznam nekoga, ki se ukvarja s temi zadevami.
Mahajan mu ne bo mogel plačati,
ampak jaz bi mu lahko. Ne bo preprosto.
Naredi, kar moraš.
KIMBERLEY, AVSTRALIJA
Mater, je visoko! –Samo 30 metrov.
Visoko je.
Ampak čudovito, jebenti.
Je v redu?
Nič mu ni.
Si prepričan? Izgleda mrtev, pizda.
Nehaj že preklinjati. –In? –Trapasto zveniš.
Najdi kakšen drug pridevnik.
Sem ti rekel, da mu ni hudega.
Mi primeš pivo? –Seveda.
Da mi ga ne bi popil. –Seveda.
Jebenti!
Pridi.
Kar po domače.
V kopalnici imaš kuro.
Všeč so mi, samo vse poserjejo.
Nalogo imamo.
Ja? –Reševanje indijskega otroka,
sina narkošefa. Njegov konkurent ga zadržuje v Daki.
Ni Gaspar tam? –Izpadel je iz igre.
Časa imamo 16 ur. Rok je v petek opoldne.
Pred šestimi urami smo dobili dokaz, da je še živ.
Prav, bom.
Gangster Amir Asif ima v Daki močan vpliv.
Če rešiš otroka, se bo zadeva zapletla.
Vedno se zaplete.
Napaka je bila.
Pizda, Nik. Kaj potem počneš tu?
Ne laži si. Nihče drug ne bo sprejel te pizdarije.
Zakaj bi jo ti? –Rabim denar.
Kure niso poceni.
Če boš dovolj dolgo vrtel nabojnik, upaš, da boš ujel kroglo.
Jutri zjutraj se dobiva v Fitzroy Crossingu.
Če boš pijan, ne hodi.
Kako mu je ime?
Ovi. Ovi Mahajan.
Spravi se v red, Tyler.
PERIFERIJA DAKE
Njega moramo rešiti. Ovi Mahajan, 14 let ima.
Njegov oče Ovi Mahajan starejši je v zaporu.
Njegovi ljudje so nas najeli, da ga rešimo. Pogajanja odpadejo.
Kdo je naš nasprotnik? –Amir Asif. Pablo Escobar iz Dake.
Največji narkošef v Indiji proti največjemu v Bangladešu.
Sliši se kot mitološki spopad. –Veliko hude krvi je med njima.
Na tej točki vaju bomo pobrali. José in Thiago čakata na ladji.
Z otrokom vaju bosta odpeljala do helikopterja.
Kakšno vprašanje? –Koliko bo sovražnikov?
Mogoče dvajset. Ura teče, pohitimo!
DAKA, BANGLADEŠ
Vidiš pralnico čez cesto?
Ja. –Pojdi tja.
Kaj zdaj?
Dobrodošel v Daki.
Misliš, da se zajebavamo? Daj nam denar in se poberi.
Rad bi videl dokaz.
Dokaz. –Denar.
Dokaz.
Pokažite mi dokaz. –Denar!
Če bom videl, da je mali v redu, bom svojim naročil, naj vam plačajo.
Pizda, pridi sem!
Izgledate kot pravi profesionalci. Zresnimo se in preidimo k stvari.
Prav.
Prasec, še trznil ni.
Si zmešan? –Nimaš šaržerja.
Bum!
Dovolj besed.
Lotimo se posla.
Ne … –Tiho bodi.
Pokaži se.
Čudovito.
Lahko noč. –Ne!
Zdaj pa ti.
Naroči jim, naj plačajo.
Sicer
bom to
vtaknil v njegovo rit in ga razstrelil od znotraj.
Gremo, hodi!
Ne, ne …
Kdo si?
Lahko hodiš? –Ja.
Daj si to gor.
Ne! Ne, Amir!
Prasec.
Pankrti!
Se zdaj kdo spomni?
Čakaj!
Jaz se.
Vem, kdo je vzel denar. –Kdo?
Sanjib. –Kdo je to? –Vrgel si ga s strehe.
Pridi sem.
Kako ti je ime? –Farhad. –Farhad?
Brihten si.
Glejte in se učite.
Tako boste preživeli.
Bodite pametni, uporabljajte glavo.
Ne, Farhad?
Odreži si dva prsta.
Katera koli.
Zakaj? –Ker je poba, ki mi je kradel, zdaj mrtev.
In da bodo drugi videli,
kaj jih čaka, če se dotaknejo mojega denarja.
Predlagam ti levo roko. Da boš lahko še držal pištolo.
Amir … –Ne moti me zdaj.
Izgubili smo otroka.
Srečo imaš, brihta.
Zaprite mesto.
Mostove, vlake, letališča … Vse zaprite.
Nemogoče, Amir.
Naj postane mogoče, polkovnik,
sicer boš izgubil še kaj več kot samo prst.
Pridi ven. Hitro.
Izvoli.
Če hočeš preživeti, me ubogaj.
Obleci si to.
Pojej. Nizek krvni sladkor imaš, zato si tak.
2100 metrov sva stran. Otrok je pri meni.
Sprejeto. Ekipa A vaju čaka na ladji.
Roke gor.
Ime?
Povej svoje ime.
Povej že, no.
Ovi. –Priimek? –Mahajan.
Rojstni dan? –21. januar, 2005.
Odhajava to točke srečanja. Pridi.
Satelit deluje. Rake in otrok sta na poti.
Si v redu?
Ja.
Sta pripravljena? 1600 metrov sva stran.
Čakava v pripravljenosti. –Razumem. Se vidimo.
Priimek? –Mahajan.
Rojstni dan? –21. januar, 2005.
Pošiljam dokaz, da ga imamo.
Sedem minut imate, da nakažete denar.
G tu. Na položaju sem.
V strojnici se je sprožil alarm. G, opazuj okolico. –Razumem.
Vsi mostovi so zaprti.
Moji ljudje prav zdaj prečesavajo reko.
Našli ju bomo.
Poba mi je všeč.
Daj mu pištolo. Naj malo miga s prsti.
Ne morem dihati.
Zajemi sapo.
Naprej morava. Pridi.
Rake je približno pet minut od ladje.
So že nakazali?
Kje je denar? –Ne vem. –Poskusi še enkrat.
Nič. –Pizda!
Pokliči jih nazaj. Reci jim, da imajo 60 sekund, da nakažejo.
Sicer bo otrokovo truplo končalo v Burigangi.
Izigrali so nas.
Javite se. –G tu. –Thiago?
Thiago? –Pizda.
Thiago?
Tyler, nekaj je narobe. Počakaj, kjer si. –Velja.
G, vidiš ladjo?
Gledam jo. Fanta se še nista vrnila gor. Bližje se bom premaknil.
Polkovnik, pazite. Nekaj smo našli.
Nik, to moraš videti. –Kaj je?
Prekleto! Tyler, približujeta se dva policijska čolna.
Dvesto metrov sta stran. –G?
Nista sama v gozdu.
Sto metrov je stran, in se vama približuje.
Mali, teci hitro in ostani pri tleh. Greva!
Našli so ladjo.
Rabimo zračno podporo! Skrivata se v gozdu.
Tyler, poslali so helikopter.
Teci!
Dol!
Ovi, Saju tu! Odpeljal te bom domov!
Saju, tu sem! –Ne dviguj se in utihni!
Fanta hočem! Nič mu ne bom storil.
Ko ti rečem, jo ucvri stran, sicer bom ubil oba. Razumeš?
Pojdi!
Teci!
Teci, mali! Hitreje!
Ovi! –Teci!
Spravi se v avto. Hitro! –Nehaj bežati!
Stoj!
Za njim!
Skloni se!
Saju, pomagaj!
Prosim, izpusti me! Saju dela za mojega očeta.
Jaz delam zanj. Tu nekaj ne štima!
Saju je morda povezan s tvojimi ugrabitelji, ki te sedaj hočejo nazaj.
Potem pa me pelji na policijo. –Niso na najini strani.
Če hočeš preživeti, mi boš moral zaupati.
Vodite me preko satelita, radijska zveza je ogrožena.
Čez most desno. –Kdaj za vrati? –Kakšnimi vrati?
Desno! –Ne morem. Tovornjak blokira pot.
Tyler, prihajajo z desne.
Jebi se!
Gor in levo.
Ne, levo! Mimo si šel.
Za božjo voljo!
Skloni se!
Na vse ali nič.
Pripni si pas. –Kakšen pas? –Varnostni, jebenti!
Saj sem privezan. Voziš kot norec!
Drži se.
Si v redu, mali? –Nič mi ni.
Stran morava. Po stopnicah gor.
Gremo!
Sem.
Pridi. Daj že!
Umakni se!
Na pomoč! Pomagajte!
Pridi sem!
Moj si, usrane!
Beživa!
Po stopnicah. Hitreje, zmigaj se!
Skloni se.
Mi zaupaš? –Ne. –Super.
Ne!
Vstani.
Mimo greva!
Drži se me.
Pizda.
Na pomoč! Izpustite me!
Izpustite me!
Na pomoč!
Ne približuj se, drugače te ustrelim!
Si cel?
Noter, mali. Pridi!
S tovornjakom si ga zbil. –Jap.
Še vedno nama sledijo.
Drži se.
Pridi na to stran.
Ko preštejem do tri, bova skočila. Prav? –Kaj? –Ena …
Vozilo se je prevrnilo in zagorelo.
Hočem videti trupli.
Prihajava.
Še sta živa. Eden od njiju je hudo poškodovan.
Vsi, ki imajo doma orožje, naj streljajo nanj.
Zapri vrata.
Mi pomagaš?
Močno ovij okoli.
Zaveži in potegni.
Bo? –Ja.
Ja? –Naš novi prijatelj je Saju Rav, bivši specialec.
Dela za otrokovega očeta.
Izigrali so nas.
Niso nam nakazali.
Mahajan nas je najel za težaško delo, zdaj pa noče plačati. –Kaj pa G?
Vsa ekipa je mrtva. –Pizda.
Mesto je zaprto. Si na varnem? –Ja. –In otrok?
Z mano je.
Vzhodno od mostu Sultana Kamala je čistina.
Takoj iz mesta. Lahko pošljemo helikopter in te spravimo stran.
Kako daleč je? –Štiri kilometre.
Otroka pusti tam, Tyler.
Tyler?
Nismo se tako zmenili. –Vse je šlo po zlu.
Zrihtaj denar, Nik.
Me boš pustil na ulici?
Na glas si imel.
Samo če te rešim, bom dobil svoj denar.
Ne bom te pustil.
Potem sem paket.
Tako nekako.
V rjavem papirju.
Kaj delaš? –To?
Igram klavir. Ko sem nervozen, igram.
Pomaga mi.
Očetu gre na živce.
Name gleda isto kot ti.
Kot da sem stvar, ne oseba.
Nisem mislil tako.
Je že v redu.
Gospod … Boste najeli sobo?
Saju? –Živjo, lepotica.
Si v redu? –Dobro me poslušaj.
Če se v naslednjih dvanajstih urah ne slišiva,
vzemi denar in pobegni.
Izgini.
Si me razumela? –Sem.
Si v redu? –Ja.
Samo utrujen sem.
Ljubim te. –Tudi jaz tebe.
Daj mi Aarava.
Aarav, očka kliče.
Sadia …
Zdravo, očka. –Živjo, korenjak.
Boš kmalu doma? –Ja, zelo kmalu.
Kdaj? –Kdaj?
Ko se boš zjutraj zbudil.
Pomagaj mamici. –Prav, očka. Bom.
Rad te imam.
Vedno te bom imel.
Tudi jaz tebe, očka.
Adijo.
Ja? –Helikopter te bo čakal vzhodno od mostu.
Zmenjeno, že grem.
Mali, zbudi se.
Pojdi noter.
Daj že.
Pojdi ven.
Takoj!
Ostani tam! –Ja.
Mojo puško hoče! –Zlomljen gleženj imam.
Pusti mojo puško. Pusti jo!
Moj prijatelj te bo ustrelil. Pusti jo, daj mi jo nazaj!
Moja je, daj mi jo!
Daj mi jo, drugače te počim! –Pokončali te bomo!
Kaj, hudiča …
Prasec, pokončal te bom!
Ubil te bom!
Konec je s tabo!
Spelji se!
Preklet usrane! –Obkoljeni ste!
Predajte se, sicer bomo streljali!
Pridi, stran morava.
Sranje! Skrij se!
Pojdi noter.
Povej. –Pokliči Gasparja. –Kaj se dogaja?
Napadli so naju peklenski Gooniesi. Prebila sva se čez štiri ulice.
Rekla sem ti, da se znebi otroka. –Ne pride v poštev.
Skrivava se v najbolj nagravžni greznici na svetu,
nad glavo pa nama serje dvesto policajev. Pokliči Gasparja.
Tyler, to ni pametna ideja. –Tip mi dolguje življenje, Nik.
Tyler … –Pokliči ga.
Ti je ime Tyler?
Jaz sem Ovi.
Me veseli.
Kristus!
Kako gre? –Bolje, zdaj ko sem se stuširal.
Čin.
Lepo te je videti.
Hvala, da si prišel po naju. –Kaj ti je, pizda? Ne žali me.
Si lačen? –Ja.
Kako je z malim? –Počiva.
Kje smo? –Južno od mestnega središča.
Niki sem povedal, da reševanje odpade.
Mesto je obdano z rekami, preko katerih vodijo mostovi.
Trenutno pa so vsi zagrajeni s cestnimi zaporami,
zaradi tvoje izredne priljubljenosti.
Za nekaj dni se potuhnita, da se panika poleže.
Potem vaju bomo spravili ven.
Moja žena je pripravila to. Pazi, kaj boš rekel.
Tvoja žena?
Imaš to za koleno? –Koleno, hrbet, ramo …
Daj še meni. Za koleno. Mojbog, kako boli.
Dva bosta dovolj.
Dobro, iti moram. Poljubiti moram ženo.
Kar ostani tu in počivaj. Pridem nazaj.
Lepo te je videti. Pogrešal sem te.
Ne vidiš, da jem?
Imel sem ga … –Koga? –Tistega, ki ga iščete.
Pri tržnici mi je ušel.
Naj preiščejo okolico. –Ja, gospod.
Kaj je to? –Darilo.
Ko ga boš ujel, ga hočem jaz ustreliti.
Če mi boš dovolil to, si bom odrezal še drug prst.
Pred vsemi me je osmešil.
Seveda te je.
Otrok si še.
Nasvet imam zate. Darilo.
Obdrži svoje prste.
Ker ni pomembno, za kakšnega frajerja se imaš,
vedno se bo našel nekdo, ki te bo prekosil.
Tyler.
Ja?
Če bi danes umrl, bi bil jaz kriv.
Ne, sam bi bil.
Ne izgledaš kot Tyler.
Ne? Kako pa?
Kot Brad.
Te lahko nekaj vprašam?
Rake. –Kaj je to? –Moj priimek.
Nisem te hotel vprašati tega.
Čeprav je čuden priimek.
Niso to grablje?
Kaj si me hotel vprašati?
Če si že od nekdaj tak? Saj veš, pogumen.
Nisem pogumen.
Seveda si. Rešuješ ljudi.
Ja, včasih. Včasih pa še kaj drugega.
Jih pobijaš?
Ja.
Tudi moj oče jih pobija.
Večkrat sem sedel z njim pri večerji, ga gledal in se spraševal,
čigavega očeta je ubil danes?
Potem mi je postalo slabo.
Imaš družino?
Imel sem ženo.
Kje pa je? –Ne vem. Dolgo je že nisem videl.
Otroci?
Sin.
Kje je?
Pred leti je umrl.
Kako?
Zaradi limfoma.
Koliko je bil star?
Šest.
Sploh me ni bilo zraven, ko je umrl.
Kje pa si bil?
V Kandaharju v Afganistanu. Na tretji misiji.
So te vpoklicali?
Ne.
Sam sem odšel.
Prostovoljno.
Ker nisi mogel gledati tega?
Ja.
Rekel sem ti, da nisem pogumen.
Ravno obratno.
Pravijo,
da ne utoneš, če padeš v reko,
ampak če ne priplavaš ven.
Kdo ti je rekel to?
V šoli sem prebral.
Estancia Los Chanares.
Tako je! –Ne poznam … –Najboljši lov na golobice v Argentini.
Samo ležiš v bazenu, one pa frčijo okoli tebe.
Potem pa jih ustreliš.
In srkneš Cuba Libre.
Svojo prvo golobico sem ustrelil pri desetih letih. Sem ti že povedal?
Nisem. Poslušaj. –Po moje si mi že.
Nisem. Takrat sem imel deset let. Z očetom sem bil.
Pištola me je sunila v oko, on pa se mi je samo smejal.
Včasih sem bil tako hiter, ko sem ubijal tiste posrance.
Zdaj nisem več.
Kako grozno je biti star. Grozno! Ne moreš si misliti!
Grozno!
Zgoraj spi.
Kakšna tragedija!
Živ mrlič je.
Asif mu ne bo pustil živeti.
Pomisli na sramoto.
Spraviš ga domov. In kaj potem? Njegov oče je v zaporu.
Ne more ga zaščititi.
Veš, kaj je najbolje, kar lahko storiš?
Najbolje bo, da greš zdaj gor,
in ga ustreliš v glavo. Vsaj ničesar ne bo čutil.
Ker tiste drhali zunaj ne bodo tako prizanesljive.
Po navadi začnejo z ušesi.
Potem odsekajo prste. –Pijan si.
O usmiljenju govorim, Tyler.
Veš, koliko je vreden?
O otroku govoriva, Gaspar. –Gangsterjev sin je.
Na njegovo glavo je razpisana desetmilijonska nagrada. –Strezni se.
Plačanec si, Tyler. Še obnašaj se tako.
Nimaš dovolj tega življenja? Jaz ga imam …
Nočem končati kot junak na kurčevi samomorilski misiji.
Kaj ti je? Rekel si, da mi boš pomagal.
Saj ti pomagam. Deset milijonov dolarjev.
V dveh urah te bom spravil do meje.
Ti obdržiš prigaran denar, jaz pa bom poskrbel za truplo.
Neboleče bo. Poba si boljšega ne bi mogel želeti.
Si koga poklical? Koga si?
Zakaj si tak hinavec? Tvoje roke so prežete s tujo krvjo … –Odgovori!
Ne dotikaj se me! –Kaj si storil?
Sploh veš, kaj bo z mano, če ugotovijo, da sem ti pomagal?
Kaj bo z mojo ženo?
Asif je prijatelj.
Par stvari sem naredil zanj. Sklenila sva dogovor.
On dobi otroka, ti svobodo, oba pa postaneva bogata.
Kaj hočeš od mene? Da grem gor in ga počim?
Ne, jaz ga bom.
Ne delaj tega. –Enkrat si mi rešil življenje.
Zdaj ga bom jaz tebi.
Umakni se.
Tyler, nehaj!
Kaj pa počneva?
Ostani na tleh. Ne vstajaj.
Hej, poba.
Vem, da ne izgleda lepo.
Domov hočem.
Spravil te bom domov.
Prišel boš domov.
Otroka imam. Potrebujem tvojo pomoč.
Počakaj tu.
Kar tako? –Ja, kar tako.
Otroka hočem spraviti ven, drugo me ne zanima.
Zakaj? –Ker nimam druge.
Pobil mi bo družino, če mu ne pripeljem sina.
Moji ljudje ga bodo čakali za mostom Sultana Kamala.
Vmes sta dve cestni zapori. Poskusil jih bom zvabiti stran.
Ti ga spravi na drugo stran.
Tyler …
Se vidiva kmalu.
Greva. Pridi.
Mu zaupaš?
Ja.
Priveži se.
Gremo!
Hitro!
Pizda!
Peš bova morala.
Ste že našli otroka? –Ne še.
Toda naleteli smo na našega prijatelja. Mali ne more biti daleč.
Granata!
V Indijo moramo! –Ne morete, ni prehoda.
Ej, vidva!
Hej, stojta! Ne smeta čez most!
Pravim vama, da počakajta! Ustavita se!
Naj da kapo dol, da ga vidim. –Ne razumem.
Kapo dol.
Ubogaj ga. Snemi kapo.
Počakaj tu.
Pošljite še dve enoti.
Še dve enoti na most.
Prinesite mi puško!
Pojdi noter in ostani pri tleh. Zvabil jih bom na drugo stran.
Pojdi.
Rake, rabim te na mostu!
Prihajam.
Mater!
Kje je otrok? –Skriva se. Približno na polovici mostu.
Poskušam očistiti pot.
Yaz, kje si? –Dve minuti stran.
Pizda, streljajo name! Dvigniti se moram.
Vidiš tisti helikopter?
Steci do njega, kolikor te nesejo noge.
Ne, prosim. Vstani.
Sovražniki so na tleh, lahko pristaneš. Dve minuti imamo časa.
Pojdi. –Prosim … –Teci.
Teci!
OSEM MESECEV KASNEJE
Prevod in priredba Marinko
Tehnična obdelava metalcamp (DrSi)