Jutro, g. Thrombey.
G. Thrombey? Ste zgoraj? G. Thrombey, vstopila bom.
Sranje!
DrSi & Partis.si predstavljata NOŽ V HRBET
EN TEDEN PO SMRTI HARLANA THROMBEYA
Ubil si ga, baraba! Umoril!
Nikogar nisem umoril! –Obraz si mu razrezal!
Pustil si ga izkrvaveti na cesti, lobanjo si mu strl z viličarjem,
in mu zažgal dlani, da si skril prstne odtise! –Nič ne moreš dokazati.
Varuškina kamera te je posnela. –Alice, ugasni to, prosim.
Zakaj? Kmalu bo konec. –Prosim, ugasni. –Ugotavljajo, kdo je kriv,
WiFi v moji sobi je zanič. –Takoj ugasni. –Le še dve minuti. –Alice, ugasni!
Saj ni nič takega, le normalna oddaja.
Govorijo o umorih! –Saj samo govorijo. –Prijatelju tvoje sestre so prerezali grlo.
Prav! –Tega ji ni treba poslušati. Bodimo obzirni!
Alice, kar glej svojo oddajo. –Ne, saj sem že ugotovila, kdo je kriv.
Oprosti, Marta. –Je že dobro.
Harlanov sin.
Živijo, Walt. –Živijo, Marta, tu Walt.
Bi lahko prišla sem malo prej? Policija ima za vse še par vprašanj.
Kaj?
Živijo, Oprostite, gospa. Ste vi hišna pomočnica?
Hej, ime ji je Marta. Bila je dedkova negovalka. Ena od nas je. "Hišna pomočnica"?
Je že v redu. Žal mi je. –Ne, ni v redu. Kaj, hudiča?
Kako si?
Ne preveč dobro. Osamljeno.
Veliko jočem in ne vem, kaj naj zdaj.
Marta, karkoli potrebuješ … Si del te družine.
Hvala.
Kako si, punči? –Linda. Kako si?
Pogreb je pomagal. Da sem ga videla, veš.
Mislim, da bi morala priti. Preglasovali so me.
Kar naj te aretirajo. Kar se mene tiče, lahko crkneš. –Richard.
Ne bo ga.
Ransom. Posranec mali. Pogreb si zamudila.
Oprostite, pripravljeni smo. Radi bi govorili z vsakim posebej.
Bom jaz prva. Sklepam, da bo konec pred nocojšnjo spominsko slovesnostjo.
Se bomo potrudili, gospa.
Torej … Kako si, mala?
Le formalno naj se predstavim. Sem detektiv Elliot, to je policist Wagner.
Da bo lažje, bom pogovor snemal.
Z Lindo Drysdale, rojeno Thrombey,
najstarejšo hčerko Harlana Thrombeyja, govorimo o dogodkih na noč njegove smrti
pred enim tednom, 8. novembra.
Iskreno sožalje.
Hvala. To mi veliko pomeni.
Tistega večera se je družina zbrala ob praznovanju očetovega 85. rojstnega dne. –Ja.
Kakšna je bila? –Zabava? Pred očetovo smrtjo?
Bila je odlična.
Je prišel še kdo, ki ni član družine?
Fran, gospodinja.
Bil je prijazen, a tako kosmat. Z več Italijani sem hodila. Saj veš, kaj mislim.
Marta, Harlanova negovalka. Dobro dekle. Pridna.
Njena družina je iz Ekvadorja.
In Wanetta. Prababica. Harlanova mama.
Živijo, babi. –Njegova mama?
Babi? –Koliko je pa stara? –Nimamo pojma.
Je prišel tudi vaš sin, Ransom? –Ja, a je zgodaj odšel.
Ransom, odhajaš?
Točno. Bi rekli, da ste prišli vsi ob približno istem času?
Ne.
Richard je prišel prej, da je pomagal gostincem.
Z možem Richardom delata v nepremičninski agenciji v Bostonu?
Ne, podjetje je moje. –Točno.
Oprostite. –Podjetje sem sama postavila na noge. –Kot vaš oče.
Zelo blizu sta si bila.
Imela sva svoj skrit način komuniciranja.
To si z očetom moral najti.
Moral si najti igro, ki si jo z njim igral. In če si jo igral po njegovih pravilih …
Vsi idealizirajo svojega očeta, ne? –Ne vem. Ali ga res?
Nikakor ne. Ne vem, zakaj sem to rekel.
A moja žena Linda ga.
Harlan je začel z zarjavelim Smithom Corono
in postal eden najbolje prodajanih piscev kriminalk vseh časov.
Izgleda, da so vsi njegovi otroci samostojni ambiciozneži.
Seveda.
Govorim z Waltom Thrombeyem, najmlajšim sinom Harlana Thrombeya.
Ste vodja očetovega založniškega podjetja. –Ja.
Je moje … Je naše, družinsko podjetje. Oče mi zaupa njegovo vodenje.
V tridesetih jezikih. Več kot 80 milijonov prodanih izvodov. Prava zapuščina.
Sta ljubitelja? –Sam ne berem kriminalk. –Jaz sem velik ljubitelj.
Zapleti so naravnost … Ne bom kvaril presenečenja, ampak …
Tisoč nožev? Krava in šibrovka? Kako si izmisliš kaj takega?
Oče je rekel, da se mu zapleti v celoti kar pojavijo v glavi. To je bilo zanj najlažje.
Živite blizu, ne? Verjetno ste prišli takrat, kot drugi.
Prišli smo okrog 20:00. Moja žena, Donna, mi je v veliko oporo.
Jezus, Donna! Si v redu?
Moj sin Jacob je star 16. Zelo je politično aktiven.
Fant je dobesedno nacist. –Je skrajno desničarski usrani trol.
Otroci in internet. Neverjetno je.
Torej je večer lepo potekal?
Vsi smo bili zagrenjeni, a vesel sem bil, da preživljam večer z njim.
Da sem ob njem. Da misliva na najine knjiga in kaj sva dosegla z njimi.
Zdi se mi, da še vedno čutim njegovo dlan na moji rami.
Kako mi predaja štafeto.
Smo z Joni Thrombey. Snaho Harlana Thrombeyja?
Ja, poročila sem se z njegovim sinom, Neilom. Imava hčerko Meg.
Nato je Neil pred 15 leti preminil.
A ste si ostali blizu s Thrombeyji? –Moja družina so.
Ob njih hkrati čutim svobodo in podporo.
To ravnotežje nasprotij je bistvo Flama.
Oprostite, bistvo … –Flama.
Ja, Flam. Vaše podjetje za nego kože. Oprostite. –Oprostim vam.
Gre za nego kože, a tudi način življenja.
Samozadostnost s priznavanjem človeških potreb. To je Flam.
A tudi zaradi Harlana. Z Meg nama je pomagal skozi hude čase.
Dedi daje mami letno žepnino, in nikoli ni zamudil s plačilom moje šolnine.
Resnično nesebičen je.
Z zabave pa si odšla prej? –Lepo se imej. –Dobila sem se s prijatelji pri Smithu.
Veš, da ji oče plačuje študij kripto marksistične post dekonstrukcijske
feministične poezije?
Lahko bi ostala, da pojemo torto. –Mislim, da je bila Linda jezna.
A Harlan je razumel.
Dobro.
Vidve sta na zabavo prišli ob istem času … –Vas lahko malo ustavim? Ker sem …
Kdo je to? In zakaj znova to počnemo? –To je le nekaj dodatnih vprašanj.
Hočemo biti temeljiti, da bomo lahko ugotovili vzrok smrti.
Z vzrokom smrti mislite, če ga je kdo ubil?
Kdo od članov družine? –Ne, Ne, Walt, ne.
Na to namigujete, poročnik? –Nihče ne trdi tega. Gre za formalen postopek.
Dobro. In kdo, za vraga, je to?
To je Benoit Blanc.
Benoit Blanc? –Ja.
G. Blanc je zasebni preiskovalec velikega slovesa. –Čakajte malo.
Na tweeterju sem brala o nekem članku o vas v New Yorkerju.
"Poslednji gospod detektiv."
Rešili ste primer s teniškim šampionom? Stavni ste!
G. Blanc ni s policije in v primer ni uradno vpleten, a je ponudil svoje nasvete.
Z veseljem sem sprejel in lahko jamčim zanj. –G. Blanc, vem, kdo ste.
V New Yorkerju sem brala vaš profil. Zdel se mi je očarljiv.
Pravkar sem pokopala svojega 85 letnega očeta, ki je storil samomor.
Zakaj ste tu?
Tu sem na ukaz stranke.
Koga?
Tega vam ne morem povedati. A nekaj vam zagotavljam.
Moja prisotnost bo le za okras.
Spoznali boste, da sem spoštljiv, tih, pasiven opazovalec
resnice.
Prav. Smo ji že blizu? –Skoraj.
Je bila Harlanova negovalka na zabavi po službeni dolžnosti?
Marta?
Verjetno. Harlan jo je najel, da bi poskrbela za kakršne koli medicinske potrebe.
V resnici je skoraj del družine.
Dobro dekle. Harlanu je bila dobra prijateljica.
Njena družina je iz Paragvaja. Lindi je všeč njena delovna etika.
"Priseljenci. Mi opravimo delo."
Iz Hamiltona. –Hamiltona. Kako je dober. –Gledal sem ga v gledališču Public.
Če smem le … Potem se bom pa umaknil.
Ker sem tudi sam samostojen,
moram izraziti občudovanje, kako ste sledili očetovim stopinjam.
Hvala. –Čudovito.
In tudi ostala družina. Joni in njena reč,
pa Walt in njegov založniški imperij.
No …
Ja, Waltu gre dobro s tem, kar mu je oče dal.
Ne, da je važno, a oče mu dvakrat na leto da knjigo in Walt jo objavi.
Ni isto. –A Walt menda vodi trženje, priredbe,
filmske in televizijske pravice. –Me dražite, detektiv?
Dobro veste, da jih ne. In če mislite, da sem tako neumna,
da bom govorila o družinskih poslih in očrnila
svojega mlajšega brata pred detektivom in policistom …
Walt ne vodi ničesar.
Ker ni nobenih filmskih in televizijskih pravic.
Harlan ni nikdar dovolil prirejati njegovih knjig. To misel je sovražil.
Ne. –Ja!
To Walta spravlja ob živce. Tam je pravi zaslužek.
Če je Walt spil preveč irskega viskija, se je o tem prerekal s Harlanom.
Sta se na zabavi prerekala o tem?
O, mojbog! –Daj no, ata! –Reveža ni pustil pri miru.
Harlan ga je na koncu moral odpustiti.
Nisem slišal, kaj je rekel, a gotovo mu jih je pošteno napel,
saj je bil Walt preostanek večera kot polit cucek.
Kaj je rekel Richard? Ne, Jezus, nisva se prerekala.
Skušam si le natančno predstavljati.
Harlan je z vami govoril na samem. Ko ste se vrnili, ste bili videti ponižni.
Kaj vam je Harlan rekel?
Tip, ki vodi posle za Netflix je nekaj poslal,
tokrat velike številke. Mislim, da to okno ne bo dolgo odprto.
To morava izkoristiti in moraš pogledati številke!
Walt, glej … –Oče, oče!
Zadolžil si me, da skrbim za najine knjige. Naj skrbim!
Naj to storim, prosim! –Niso najine knjige, sin.
Moje knjige so.
In o tem se nisem hotel takole pogovarjati. Ampak imaš prav.
Ni pošteno, da te vežem
na nekaj, česar ne moreš ti kontrolirati. –Kaj?
Ne, delal sem ti medvedjo uslugo.
Vsa ta leta zaradi mene nisi zgradil ničesar svojega.
A založniške hiše ne boš več vodil.
Svoboden si.
Oče, sem odpuščen? –Ne … Jutri se bova pogovorila o podrobnostih.
Odločil sem se.
Priden fant.
Pogovarjala sva se. Govorila sva o e–knjigah.
Jezus, nič ni bilo.
Če hočete govoriti o prepiru, se je Ransom prepiral z njim.
Ransom, Richardov in Lindin sin?
Vsi imamo radi Ransoma, dober poba je. Radi ga imamo.
Ampak? –Vedno je bil črna ovca družine.
Nočem … Take reči skušam obdržati v družini, a Ransom … Nikoli ni imel službe.
Oče pa ga je iz neznanega razloga vedno podpiral.
Imata vez ljubezni in sovraštva. Prepirata se.
Tisti večer sta imela izbruh.
Glede česa? –Si zmešan?
Nismo dobro razumeli, a bilo je hudo.
Čudno, da sta se šla pogovarjat v drugo sobo,
navadno uprizorita dramo pred celo družino.
Ko že govorimo o pričkanju …
Prišli ste zgodaj, da bi pomagali gostincem.
Ste v tem času govorili s Harlanom?
Tam je bil, gotovo sva kaj govorila. –V njegovi pisarni?
Mislim, da ne.
Danes sem govoril z vodjo gostincev. Ni vas videla, da bi pomagali njeni ekipi.
Slišala je pa, da se je Harlan z nekom kregal v svoji pisarni.
Jaz ne … Kregal?
Ne.
Tudi Joni je bila tu. Zgodaj je prišla, lahko da je bila ona. Lahko jo vprašate.
Dva moška glasova sta bila.
Harlan je zakričal: "Povej ji, če ne ji bom jaz!"
"Povej ji, če ne ji bom jaz!"
Se kaj spomnite?
To ni tvoja stvar. Ne vtikaj se v moj zakon. –Svojo hčer poznam,
hotela bi vedeti. Vse sem ji napisal v tem pismu.
Jutri ga bo dobila. –Harlan,
opozarjam te. –Zasluži si vedeti in ti ji boš povedal.
Vraga ji bom! –Povej ji, če ne ji bom jaz!
Ja. Že vem.
Ja.
Harlan se je končno odločil,
da svojo mamo pošlje v dom, Linda pa je temu od nekdaj nasprotovala.
Hotel sem ji povedati, ko se vrneva v Boston, da bi se izognil sceni,
Harlan pa je hotel, da ji povem takoj.
To je bilo to.
Oprostite, pozabil sem.
V hišo?
Zgodaj. Richard je rekel, da ste bili tu.
Res sem prišla zgodaj.
Da bi govorili s Harlanom?
Da bi govorila s Harlanom. Ja.
O čem sta morala govoriti?
Prišlo je do zmešnjave s plačilom Meganine šolnine.
Oprostite, da vrtam, ampak …
Do kakšne zmešnjave?
Šola še ni prejela čeka. Ne vem, zakaj ga Alan ni poslal.
Alan ga ni poslal, ker je naletel na neskladje.
Alanova pisarna je šolnino nakazovala v šolo, kot si želela.
Phyllisina pisarna, ki skrbi za tvojo letno žepnino,
pa je denarna sredstva za šolanje nakazovala direktno tebi.
Dobivala si dvojno šolnino za Meg in mi kradla.
$100,000 na leto, zadnja štiri leta.
Harlan, ne vem, kako se je to zgodilo … –Zdaj bom napisal ta ček za šolnino,
a moraš vedeti, da je to zadnji denar, ki ga bosta z Meg dobili od mene.
Prosim, ne razumeš. –Joni, vem, da bo boleče, a tako bo najbolje.
Odločil sem se.
Šlo je za težave z nakazili v šolo.
Harlana sem prosila, da napiše ček za semester. Nič takega.
No … –Zakaj si ne bi vzeli malo odmora, potem pa … In že je ni več.
Richard!
Joni, si videla Richarda? –Ne, bila sem … –Prav, hvala.
Ne.
Richard!
Richard?
Prasec.
Lahko da sem žrtev lastnih pričakovanj, a ko k meni pride veliki Benoit Blanc,
bi pričakoval vsaj nekaj zanimivega, če že ne izrednega.
Ampak, oprosti, to je jasen primer samomora
in iskreno rečeno je zdaj čas, da mi poveš, kaj delamo tu.
Metoda?
Prerezan vrat? Tipično za samomor? –Ja, res je dramatično.
A ozri se okrog.
Človek je praktično živel v igri Cluedo.
Benny, povej mi.
Prosil si me, naj pripeljem vse, da jih boš še enkrat zaslišal. Razumem.
Glej, že dolgo živim tu. Tukajšnji ljudje so, kakršni se zdijo.
V tej družini ne boš našel morilca. Prijetna družina so z običajnimi prepiri,
a nimajo motiva za umor. Kam greš?
Negovalka Harlana Thrombeya. Marta …
Cabrera. –Marta Cabrera, pridite. –Gdč. Cabrera, lahko počakate … –Gdč Cabrera.
Malo sem vohljal.
Za polovični delovni čas ste bili zaposleni kot negovalka, ne?
Ja, ne delam za Zvezo negovalk, Harlan me je zaposlil neposredno.
Prosim, sedite.
Vaše plačilo je pavšalno? Za koliko ur tedensko?
Začela sem s petnajstimi, potem pa …
Potreboval je več pomoči. –Medicinske pomoči?
Potreboval je prijatelja.
Ste zaradi dobrega srca tudi dobra medicinska sestra?
Dobro, Blanc, to je … –Ja, Ja. Marta?
Pogovarjali smo se o možnih motivih znotraj družine.
Sumim, da vam je Harlan večkrat naravnost povedal resnico o njih.
In nekdo mi je prišepnil, če se previdno izrazim …
Na laganje reagirate z bruhanjem.
Kdo vam je to povedal? –Je res?
Ja. Tako je že od otroštva.
Gre za fizično stvar. Že sama misel na laž me sili na bruhanje.
Resno?
Ima Richard razmerje?
Zakaj moški nagonsko vedno vlečejo napačne niti?
Kaj?
Richard?
Razmerje? –Ja.
Odgovor da ali ne bo v redu.
Ne.
Sranje! –Mojbog! –Drago dekle, oprostite.
Sklepal sem, da govorite metaforično. –V avtu imam vlažne robčke.
Izvolite. Spijte malo. –Vzemite.
To pa je nekaj. A očitno sem imel prav.
Richard ima razmerje. Njegov tast je izvedel in ga soočil s tem.
"Povej ji, če ne ji bom jaz." –Tudi če je tako … Ste v redu? –Ja.
Ja. –Tudi če je tako, je varovanje razmerja šibak motiv. Saj veš.
No, tu je še Joni. –Joni? –Guru za življenjski slog Joni?
Harlan jo je podpiral, to je nasprotje motiva.
In če je bila podpora ogrožena … Gdč. Cabrera, samo malo.
Le po ustno vodico si grem. –Gdč. Cabrera …
Je nameraval Harlan ukiniti pomoč Joni?
O, Joni.
Kaj je?
O, mojbog. –Ne odgovarjajte če boste spet bruhali. –Meg je rekla,
da je nakazoval denar v šolo. Joni pa, da je denar pošiljal njej. Oboje je res.
V žep je dajala dvojno. Harlan je izvedel in ji vse ukinil. Je tako?
In ga je ubila za dediščino? Daj, no, si videl njen Insta? Ona je vplivnica.
Ne, žepnina kot motiv? Spet šibko.
Zasipavaš me s šibkimi motivi. –Res, a lagala mi je.
Vsi trije so mi. –Trije?
Walter. –Že vidim, na kaj ciljaš.
Harlan je že kdaj prej zavrnil filmske pravice, tisti večer pa je rekel nekaj,
kar je Walterja pretreslo. Poglejmo vzorec. Harlan je čistil hišo.
Ni čudno.
Je nameraval odpustiti Walterja?
Lahko počakam notri? Ne bi smela biti tu. –Prosim, počakajte notri. Ostanite v bližini.
Zelo potrpežljiv si bil, prijatelj.
In ja,
prav imaš. Noben od teh šibkih alibijev in domačih nergačev ti ne nudi odgovora.
"Zakaj je Benoit Blanc tukaj?"
Zdaj ti bom povedal, zakaj.
Tu sem, ker se je danes zjutraj nekdo izognil zelo pomembnemu vprašanju.
Kdo? –Jaz.
Linda je vprašala, kdo me je najel.
In kdo te je? –Ne vem.
Včeraj sem prejel ovojnico z denarjem in člankom o Thrombeyjevi smrti.
Ovojnico? In to je bilo dovolj?
Ovojnico z denarjem.
Nekdo sumi na zločin in me skrivaj najame,
da bi ostal anonimen. To nima nobenega smisla.
Me pa zavezuje.
Povej mi, kje je kdo bil v času smrti.
Vemo, da se je zabava končala okrog 23:30. –Lahko noč, Joni. –Noč.
Marta je Harlana odpeljala gor, da bi mu dala zdravila.
Stopnice do Harlanove spalnice in pisarne na podstrešju grozno škripajo
in Linda ima rahel spanec. Tako vemo za vse, ki so tisto noč hodili po stopnicah.
Prvič je bilo, ko je Joni zaslišala zamolkel udarec iz zgornjega nadstropja.
Ker jo je skrbelo za Harlana, je šla gor pogledat.
Zbudila je Lindo.
Harlan je bil v zgornji pisarni z Marto. –Živijo, Joni. –Nekaj sem … Živijo.
Rekel je, da je na tla padla deska igre Go. –Padla mi je deska igre Go.
Veš, igra z mrežo in kamni? Vsak večer sta igrala.
Bil je v redu. "Pojdi spat." –Pojdi spat, Joni.
Rada te imam. –Noč. Enako. –In je šla. –Adijo.
Deset minut kasneje se je Linda drugič zbudila.
Ko je Marta šla. –Walt, odhajam.
Walt je bil na verandi s svojim sinom in kadil cigaro. Videl je, kako se je odpeljala.
Pogledal je na uro. Polnoč.
Petnajst minut zatem se je Linda zbudila tretjič in zadnjič to noč.
Nekdo je šel po stopnicah dol. Harlan, ki si je šel po prigrizek.
Oče, vrni se v posteljo. –Od česar ga je Walt skušal odvrniti.
Na podlagi tega je mrliški oglednik določil čas smrti med 00:15 in 2:00.
Okrog 00:30, ko je Walt skoraj pokadil svojo cigaro, je domov prišla Meg.
Šla je naravnost v posteljo. Kmalu zatem sta šla spat tudi Walt in Jacob.
Kasneje tisto noč,
ni čisto jasno, kdaj, a verjetno okrog 3:00,
se je Meg zbudila, ker so zunaj lajali psi.
Šla je na stranišče in se vrnila v posteljo.
To je vse. Zgodbe vseh se ujemajo. Vsak trenutek je pojasnjen.
Do Harlanove spalnice ni drugih stopnic? –Ne, le škripajoče. –Zanimivo.
Vemo, da Ransom ni kriv, ker ga ni bilo.
Marta ga ni mogla. Bil je še živ, ko je šla. Meg …
Meg je prišla v okviru časa smrti. –Le da je bil samomor, v redu?
Harlan si je prerezal karotido.
Vzorec razpršene krvi je neprekinjen, kar pomeni,
da je skoraj nemogoče, da je v tistem trenutku kdo bil tam.
Sam si je prerezal vrat. Zakaj še razglabljamo o tem?
Dokazi lahko govorijo jasno, a varljivo zgodbo.
Kaj? –In kot smo danes zjutraj spoznali, vsi lahko lažejo.
No, skoraj vsi.
Gdč. Cabrera,
Pustili smo vas čakati celo popoldne, ker sem hotel z vami govoriti nazadnje.
Celo sliko večera sem si moral naslikati v glavi
in vaš košček je v samem centru.
Zato si vzemite čas.
G. Thrombeya ste odpeljali v zgornje nadstropje ob 23:30
in odšli opolnoči.
Skrbno premislite in kolikor se da podrobno.
Povejte nam, kaj se je zgodilo v tiste pol ure?
Gor, gor, gor, že grem. –Bo šlo? Gor, gor, gor, že grem. Gor, gor, gor, že grem.
Gor, gor … –Harlan … –Gor, gor, gor. –Dajva … –Gor, gor, gor …
Brez pomislekov. –Ne, ne. –Pridi sem! –Spila sem kozarec šampanjca.
Harlan, poslušaj. Pozno je. –Le en kozarec si spila.
Točno, kozarec šampanjca. –Ne bova prelomila tradicije na moj rojstni dan.
Lahko vzameš prekleto zdravilo in greš spat?
Če boš vame brizgala to ogabno sranje, si moraš to zaslužiti.
Na moj rojstni dan. 85. rojstni dan. –Prav, Jezus! –Kako sem star!
Kako sem star. –Obožuješ dramo, ne? –O, Marta.
Pa dajva. Devet na devet. –Prav. –Pripravljen?
Sesul te bom. –Si prepričan? –Ja. –Kako si drzneš?
Vem, kako se bo to končalo.
Kaj je to? –Zakaj te ne morem premagati? –Ker ne igram, da bi te premagala,
ampak delam lep vzorec. –To je zloraba starejših.
Poklical bom društvo upokojencev. –Da ne vzamem pasa, dedek. –Praktično konec je.
Moje edino upanje je potres.
A koliko je možnosti za to?
Halo! Halo! Halo, halo! Hitro pod podboj! Ja!
Ne znaš izgubljati. Zdravila, potem pa v posteljo.
Opravila sem s tabo. –Pošteno.
Walt kadi tisto ogabno cigaro na verandi. Grda reč.
Kako je bilo nocoj? –Nocoj je bilo dobro.
Ja? Vem, da se nisi veselil. –Ne, a opravil sem.
Vsem štirim sem prerezal niti. Ja.
Ni bilo lahko.
Prekleto bogastvo.
Včasih se mi zdi, da vse, kar sem dal svoji družini,
sem to storil nevede ali pa, da bi jih obdržal pod sabo.
Vsekakor bi moral,
kaj pa vem, spodbujati Walta, da piše svoje zgodbe,
ne le, da skrbi za moje.
Kot si ti rekla, da bi moral.
In Joni bi moral biti oče, ne le oskrbovalec, kar si tudi rekla.
In do Linde in Ransoma bi lahko bil bolj prijazen.
Jezus! Ransom.
Ta fant mi je tako zelo podoben.
Samozavesten. Neumen.
Kaj pa vem … Varovan.
Življenje igraš kot igro brez posledic.
Dokler ne ločiš več
med rekvizitom in pravim nožem.
Smrti se ne bojim.
Ampak, bi pa rad popravil nekaj teh reči, preden grem.
Odločno končal zadnje poglavje.
Bomo videli, kaj bo, ne? –Verjetno bomo.
Hej, dolg dan je za tabo.
Bi se zadrogiral? –Hočeš reči z dobro stvarjo? –Ja?
Pošlji me med oblake. –Le malce, prav?
Le zakaj sem z uporabo morfija čakal do svojih srednjih let? Kakšen cepec.
Kakšen bumbar. Ta reč je najboljša.
O, mojbog.
Je kaj narobe?
Pravkar sem ti dala 100 miligramov tega.
Zamešala sem ju. –Dala si mi 100 miligramov dobre stvari?
Oprosti, ampak koliko je predpisana doza za dobro stvar?
Ne reciva ji tako, prav? –Tri miligrame. –To je mnogo manj.
In kaj zdaj?
Dala ti bom injekcijo Naloxona v sili, da ne boš umrl v 10 minutah. –Torej brez pritiska.
To je zanimiva in učinkovita metoda za umor.
Moram si jo zapisati.
Če bi kdo zdravila namenoma pomešal, bi bil mrtev v desetih minutah?
Mrtev kot kamen? –Ja. V petih minutah boš začutil simptome.
Potenje, izguba orientacije in potem …
Ja. Pri tako veliki dozi bi v desetih minutah tvoji …
Tvoji možgani …
Ja, 10 minut. –Od trenutka injeciranja?
Zdaj je bolj osem.
Tudi če bi žrtev poklicala prvo pomoč, ko bi začutila prve simptome,
in če bi živela v veliki podeželski hiši, kot mi,
bi rešilec potreboval najmanj 15 minut in bilo bi prepozno.
Če žrtev ne bi imela Naxoreči za nujne primere.
Marta?
Imaš Naxoreč? –Ja, našla jo bom.
Imam jo, ker je del kompleta, zato bi morala biti tu. Mora biti.
Je kot …
Ni je, Harlan.
Ne vem, zakaj je ni. Zato bom poklicala.
Poklicala bom reševalce.
Kaj delaš?
Marta, poslušaj. –Harlan, moram poklicati reševalce. –Nehaj! Nehaj, Marta!
Ni časa, moraš me poslušati! –Po družino grem.
Kaj delaš? Si nor? –Bodi tiho. –Morava poklicati pomoč. –Marta, poslušaj me.
Nimava časa. –Poslušaj me!
Če je res, kar si rekla, je konec. Ne moreš me rešiti. –Ne, ne.
Imava šest minut. Morava te spraviti iz te zagate. Pomisli na svojo mamo.
Mojo mamo?
Marta, stopi za mene. Tiho bodi.
Harlan?
Marta? Je vse v redu?
Živijo, Joni. –Nekaj sem … Živijo. Nekaj sem slišala, je vse v redu?
V redu sva. Obrnil sem ploščo za Go, oprosti.
Torej je vse v redu? –Ja, v redu. Pojdi spat, Joni.
Morda bi se lahko jutri pogovorila o … –Jutri bo v redu.
Pridi.
Dobro me poslušaj.
Tvoja mama je še vedno tu nezakonito.
Če si ti kriva, jo bodo našli, v najboljšem primeru izgnali in tvoja družina bo uničena.
Tega ne bova pustila, ne? A moraš narediti točno tako, kot ti rečem.
Boš storila to, Marta?
To zadnjo stvar zame in za svojo družino?
Kaj hočeš, da storim?
Kar se da glasno pojdi dol in se na glas poslovi. –Walt, odhajam.
Opozori na uro … –Bog, polnoč je že. –Če boš lahko.
Odpelji skozi vrata.
Potem pa, da se izogneš varnostnim kameram, zavij s ceste pred slonom.
Čakaj. Je rekel pred ali za? –Za slonom. –Ne, rekel je pred. Ali pač?
Pred–za slonom. –Sranje.
Parkiraj in se peš vrni do hiše.
Pojdi skozi vratca na stranski vrt.
Psi te poznajo, ne bi smeli lajati.
Priti moraš v tretje nadstropje brez da bi te videli.
To lahko storiš le, če splezaš po špalirju in vstopiš skozi okno na hodnik.
Gotovo se hecaš. –Ne, se ne. Stori tako.
In za božjo voljo, ne povzročaj nobenega hrupa!
Ko boš notri pride najtežji del.
To je najtežji del? –Vzemi mojo haljo in kapo iz spalnice in si ju obleci.
Harlan, to je noro. Mislim, da ne morem.
To morava speljati popolno, da te bo povprečen policaj izključil kot osumljenko.
Slišati je noro, a bo delovalo.
Walt zunaj kadi in te bo videl.
Skozi zamegljeno okno. –Oče, vrni se v posteljo.
Tebe so videli oditi, kamere so te posnele, kako si se odpeljala.
In 20 minut kasneje me živega in zdravega vidi moj sin.
Od glavne osumljenke do nemogoče osumljenke.
Odidi kakor si prišla in nihče naj te ne vidi.
Ransom?
Si že nazaj?
Odpelji se domov.
Enkrat v prihodnjih dneh te bo policija zaslišala.
Ne. Ne, ne, ne! Ne morem lagati.
Veš, da ne morem lagati. Bruhala bom. –Pa ne laži.
Povej drobce resnice. V točno tem vrstnem redu.
Odpeljala sem ga gor.
Odigrala sva partijo igre Go.
Enkrat je obrnil desko in Joni naju je prišla pogledat.
Dala sem mu zdravilo proti bolečinam.
Prejšnji teden si je pretegnil ramo.
Nato sem ga pustila v pisarni. Opolnoči sem se poslovila od Walta
in šla domov. –Kakšno zdravilo si mu dala?
Od poškodbe mu dajem 100 miligramov Toradola intravensko.
Je nenarkotični analgetik. Za boljši spanec pa tri miligrame morfija.
Je družina bila s tem seznanjena? –Ja, seveda.
Ste v njegovem vedenju opazili kaj nenavadnega?
Ne.
Sliši se točno.
Hvala, gdč. Cabrera.
Sestrica, ljudje bodo kmalu prišli na slovesnost. Si …
Si v redu? –Mislila sem na očetove igrice.
To se zdi kot njegova igra. Kot nekaj, kar je napisal, ne storil.
Ves čas čakam na veliko razkritje.
Kjer bi bilo vse pojasnjeno. Ne bi bilo to lepo?
O, Walt.
Ne verjamem, da je storil samomor. Ne verjamem, res ne.
Kot v Hallmarkovem filmu Smrtonosno presenečenje z Danico McKellar.
Igra ženo, ki jo mož zastruplja
a to počne malo po malo, tako da ona ne ve
in se ji zmeša ter se ubije.
Moja sestrična, ki dela na recepciji mrliškega oglednika,
pravi, da se take stvari res dogajajo.
Niti malo tako noro ni, kot to, kar vidi …
Nimaš ga rad, ker ga obožuješ. –Nimam ga rad, ker je kreten.
A morda ravno to potrebujemo. –O, bog, ja.
Nemčija je kretena potrebovala leta 1930. –Joni, teh dveh ne moreš mešati.
Jezus.
Izginila bom, dokler se pogovarjajo o politiki. Bi malo šampanjca?
Ne smem, delam. –Snemi svojo rdečo čepico, Richard. Ulice so polne nacistov.
Ne, ne. Izgubljamo naš način življenja, našo kulturo.
Tako je. –Na milijone Mehičanov prihaja. –Resno?
Ne gre za rasizem, vedno misliš da gre. Isto bi rekla, če bi šlo za Evropejce.
Ja? Če bi Švicarji cokljali po ulicah … –Pridejo sem in mislijo, da je vse njihovo.
Otroke tlačijo v kletke! To so taborišča!
Joni, nihče ne trdi, da to ni slabo,
a krivi so starši. –Zakaj? Ker želijo boljše življenje za svoje otroke?
Ni Amerika … –Ker kršijo zakon! –O, bog.
To ti ne bo všeč. a Amerika je za Američane. –Ne kaži name!
Kje je Marta? Je še tu? –O, bog, nikar. –Marta!
Pridi sem. –Ne, Richard. –Prosim, pridi sem. –Saj nisi resen.
Marta, tvoja družina je iz Urugvaja, a vi ste to storili prav.
Hočem reči, to so storili po zakonu, na pravi način.
Trdo delaš in sama si boš zaslužila pot navzgor.
Kot oče in mi vsi.
Gotovo se strinjate z mano. –Pusti ubogo dekle, Richard.
Hočem le slišati, kaj bo rekla. V redu je, Marta, lahko govoriš.
Ni ti treba odgovoriti. To je le … –Če hočeš postati Američan,
obstajajo za to zakonite poti.
Če pa kršiš zakon, ni važno kako dobrega srca si,
se moraš soočiti s posledicami! –Si zmešan, prekleto?
Opravljeno je. –Hej, opozarjam te!
Takrat sem jo vprašala, kaj je narobe z njimi. Dobesedno.
O, mojbog. Marta, kaj? Marta?
Kaj je narobe? –Počasi. Dihaj.
O, bog. –Marta, si v redu?
Fran, še imaš svojo zalogo?
Kadarkoli jih lahko vzameta. Le sušijo se odkar si mi dala elektronsko cigareto.
Hvala, Fran. –Hej, hej. –Žal mi je.
Zelo zelo mi je žal. –Nehaj govoriti, da ti je žal. Jezus.
Srce mi ne neha … Ne morem …
Le vse … Ne, hvala.
Tam Fran skriva travo?
Kdo bo pa odpiral uro?
Bi večerjo, babi? Večerjo? Bi jedla?
Bi jedla? –Walt!
Babi? –Walt, v redu je. Cel lososov namaz je že pojedla.
Walt? Si že povedal Marti, o čemer sva govorila? –Ne še.
Ji lahko zdaj? –Ja, zdaj bi bilo odlično. –Prav. Pomiri se.
Marta, pogovarjala sva se in …
Si kadila travo? –Ne.
Daj. –Marta, pogovarjala sva se s celo družino
in bi radi poskrbeli zate.
Kaj to pomeni?
Vsi mislimo, da si nekaj zaslužiš. –Radi bi ti finančno pomagali.
Vedno si bila dobra do očeta in zato …
Lahko računaš na nas, prav? –Ja.
Mimogrede, jaz sem hotel, da bi bila na pogrebu, a so me preglasovali.
Detektiv.
Ste še vedno tu?
Ste poznali Harlana? –Poznal je mojega očeta, ki je bil policijski detektiv.
Oče je Harlana spoštoval, kar veliko pove. –Ste zato tu?
V tem trenutku? Ne. Ostal sem v upanju, da bom lahko govoril z vami.
Tu se dogaja nekaj sumljivega.
Jaz to vem. In verjamem, da tudi vi veste.
Torej boste kopali naprej?
Harlanovi detektivi kopljejo. Mešajo in rijejo.
Iskalci tartufov.
Jaz predvidevam končno točko Gravitacijske mavrice.
Gravitacijske mavrice? –To je roman. –Ja, vem.
A nisem ga brala. –Jaz tudi ne. Nihče ga ni. A naslov mi je všeč.
Opisuje pot izstrelka, ki jo določa naravni zakon.
In to je moja metoda.
Opazujem dejstva brez pristranskosti razuma ali srca.
Določim lok, se lagodno sprehodim do njegovega konca
in resnica mi pade pred noge.
Zdravnik je mnenja, da gre za samomor,
a Elliott je bil pripravljen pustiti primer odprt še 48 ur.
Jutri bom preiskal hišo, začel bom svojo preiskavo.
Želim, da ste ob meni.
Kaj? –Moja zaupnica. Moje oči in ušesa.
Čakajte, detektiv. Zakaj jaz? –Zaupam vašemu prijaznemu srcu.
Edini tudi ne bi ničesar pridobili s Harlanovo smrtjo.
Kaj pravite, Watson?
Detektiv, če želite moj vpogled v družino …
Nihče od njih ni morilec.
To je moj vpogled. –In vendar, naj bo kruto ali tolažilno,
ta stroj nesporno pride do resnice.
To pač počne.
Vedno?
Jutri ob 8:00.
Vem, da sem nekaj pozabil.
Harlan. –Vem, da zmoreš. –Ne morem.
Moraš storiti, kar pač moraš. –Ne. –Da boš zmagala.
Harlan, ne morem. –Lahko. In moraš.
Zame. Takoj!
Harlan, moram po pomoč.
Stori, kar sem rekel
in vse bo v redu.
Ne. Ne. –Obljubim.
Ampak …
Pred petdesetimi leti sem delal na tem posestvu.
Takrat smo morali varnostniki
na obhode z 94-kami
in imeti ušesa na pecljih.
Zdaj pa imate vso to sodobno tehnologijo.
Tamle je video. Shranil sem posnetek tistega večera.
Običajno jih pobrišem z magnetnim brisalcem,
v tem primeru pa sem ga raje shranil. Saj veste, zaradi nadzora.
To je posnetek v živo.
Da se izogneš varnostnim kameram, ustavi za kipom slona.
Lahko vidimo dejanski posnetek? –Seveda.
Posnel sem ga v en dolg posnetek. Osem ur traja. Od 21:00 do 5:00.
Kot kakšna japonska grozljivka. –Bi lahko prevrteli naprej? –Bomo umrli v sedmih dneh?
Kako prevrtim naprej? –Drži gumb play
in pritisni FF, dokler ne slišiš, da vrti hitreje.
Kmalu bo na uri, ko se je končala zabava.
Kaj se je zgodilo? –Moraš držati, drugače kaseto izvrže.
Kasete je kot kokice. –Lahko posnetek digitalizirate, da ga bomo lahko pregledali?
Ja, mislim, da lahko. –Imam jo.
Vsi ti kipi, ki jih vidite tod okoli so iz trilogije Tragedije v zverinjaku.
Precej kul. –Super. –Ja.
Benny, lep sprehod, ampak res misliš, da je nekdo vdrl v hišo in umoril Harlana?
Smo zato tu? –Verjetnost je majhna, a če je, bomo našli sledi.
Saj lahko jaz nesem. –Ja.
Wagner, si imel kaj sreče z …
Kako mu je že ime? –Ransom? –Ja. –Ne.
Sem pa dobil naslov. –Ja? –Ulica Kenoak 10.
Ken … Kenoak? –Kenoak.
Lepo se sliši, ne? Kenoak.
Zbudil sem se na Kenoaku. Smešno. Ken–oh–kia.
Čisto si bom umazal čevlje v vsem tem listju in blatu.
Blato. Je pretekli teden deževalo?
Ne, stojta! Počasi.
Dobro. Tu so stopinje, zato bi rad …
Marta. Ustavi se. –Kaj? Kaj?
Marta, ostani tem. –Kaj? –Ne, Marta, ostani tam!
Ne! –Nisem slišala, ste me klicali? –Dobro, oprosti. Pridi sem.
Wagner, fante moramo poklicati sem dol, da preiščejo odtise.
Naj potegnejo trak okoli. Ostani na tisti strani. –Oprostite. –Pazi, pazi.
Psi najbolje sodijo značaj. –Priden. –Spoznal sem, da je to res.
Ja, moji kužki!
Okrog desete bodo brali oporoko, zato bo cela družina kmalu tu.
Še nikoli nisem bila na branju oporoke. –No, ja …
Misliš, da bo kot igrana oddaja, je pa bolj podobno občinski produkciji vračila davka.
In kaj iščeva? –Karkoli sumljivega ali nenavadnega.
Ko boš videla, boš vedela. –O, mojbog.
Krščen Matiček!
No, dobro jutro, ga. Thrombey.
Misliš, da bi lahko šla v kabinet?
Kje je tvoja medicinska torba? –Ne vem.
Tu sem jo pustila, kot vedno čez noč.
Gotovo so jo vzeli za dokaz. Se bom pozanimal.
Sranje.
Kako se je obrnila plošča za Go? –Nekaj sva se šalila.
O čem premišljujete?
Ne, ne, ne!
Naj uganem. –Nehajta, nehajta.
Nehajta. –Hugh Drysdale?
Ransom. Recita mi Ransom, to je moje drugo ime. Le služabniki me kličejo Hugh.
Prav. To je policist Wagner, jaz sem poročnik Elliot.
Imava par vprašanj.
Oprostite!
Gospod? Uradni osebi sva! –Me bosta aretirala? Ne da se mi govoriti. Potrt sem.
Benny, imaš kakšno vprašanje zanj? –Za kaj gre? Kaj se dogaja? –G. Drysdale.
CSI, KFC?
Frannie, bi mi prinesla kozarec hladnega mleka?
Kreten, ni ji tako ime in to ni njeno delo.
Meg, kako napreduje diploma iz socialne pravičnosti?
Pezde skrbniškega fonda. –Že prav, družba.
Živijo. Družba, v sosednji sobi se bom pripravil. Rabim 10 minut.
Smešno, na pogreb te ni bilo, za branje oporoke si pa zgodnji.
Ljudje žalujejo na različne načine. Ne bomo …
Smešno, da si sploh prišel. Čemu? To se sprašujem.
Kaj naj bi pa to pomenilo? –Ve, kaj naj bi pomenilo. –Čakaj, Walt, kaj?
Jacob je na večer zabave bil v tisti kopalnici.
Tam si bil cel večer? –Kaj si cel večer počel v kopalnici?
Nič. –Mlatil Sirijske begunce? –Ne, nisem.
Idealistični trol. –Liberalna mehkužnica.
Ne vem, kaj to pomeni. –Da je tvoj sin kreten.
Moj sin je kreten? –Družba …
Walt, v kopalnici je bil. –Ja, v kopalnici je bil.
Brez vsakega veselja je drkal ob sliki mrtve srne.
Veš kaj, Richard, bi se rad tepel? –Veš, da, pametnjakovič.
Bi se tepel? Pridi! –Pazi se!
Walt, nehaj! –Nehajta, nehajta!
Celo življenje že čakam na to!
Takoj nehajta! –Donna, sam lahko poskrbim za to!
O, mojbog. –To moramo početi bolj pogosto. –Hej!
Jacob. Vemo, kam to pelje.
Bil si v kopalnici poleg Harlanove pisarne, kjer se je kregal z Ransomom.
Nekaj si slišal. Zini že!
Le dvoje sem slišal.
Mojo oporoko. –"Mojo oporoko."
Potem sta še nekaj kričala.
In nato je Ransom rekel: "Opozarjam te."
Ransom, kaj to pomeni?
Mislim, da se je oče končno spametoval in to nehvaležno rit izključil iz oporoke.
Verjetno boš moral prodati BMW–ja.
Se izpisati iz podeželskega kluba in pustiti droge.
Če misliš, da te bo po vseh zapravljenih priložnostih,
po vsem, kar si rekel in kako si ravnal s to družino zadnjih 10 let
kdorkoli od nas še naprej podpiral,
da ti bo kdorkoli od nas dal en sam belič, kot je imel oče navado reči,
si nor!
Sin …
Oče.
Ti je Harlan rekel, da te bo brisal iz oporoke?
Ja.
Potem je storil, česar nihče od nas ni zmogel.
Morda boš zdaj končno odrastel.
Lahko da je to še najboljše zate.
Hvala. Moja mama, dame in gospodje.
Zate to ne bo lahko, bo pa dobro.
Dobre stvari niso nikdar lahke. –V rit se zaleti, Joni.
Že dolgo molzeš to družino. –"V rit se zaleti?" Zelo lepo.
Pravzaprav, odjebi. –Kaj? Prosim, ne govori tako pred mojim sinom.
Odjebi, odjebi … –Presneti kurc! –Zbila bi ti ta nadut nasmešek …
Vsekakor odjebi. Odjebi. Vsi lahko odjebete.
Jaz že ne bom odjebal!
Kaj ste že rekli o dolgočasnih branjih oporok? –Izjeme potrjujejo pravilo.
Kreten.
"Opozarjam te."
Ransom je rekel: "Opozarjam te." –Videli ste Ransoma, tako pač govori.
Bi jo rad?
Kaj pa imamo tu?
Kot kaže, se je odlomilo pred kratkim.
Ja, točno tam.
Čakaj malo. To nima smisla.
Kje je to okno?
Bi še piškotov, Hugh? Bi rad še piškotov? –Odlično.
Morda ti je Harlan v oporoki zapustil kozarec hladnega mleka, drekač.
Pokaži mi, a ne hodi po preprogi.
Skrito okno iz romana Uboj za vse letne čase. –Policist, vzemi tole.
Sledi posušenega blata.
Sumim, da so po celem hodniku.
Sledi stopal? –Ne, le drobci blata.
Odvisno, kdaj so preprogo nazadnje očistili, sicer bi se to lahko zgodilo kadarkoli, ne?
Ne, to ne bi pojasnilo tega.
Analizirajte blato. Ujemalo se bo s temi sledmi.
Odnesi to Jamieju. –Podobne vzorce boste našli na špalirju zunaj.
Na večer zabave se je nekdo, ki ni hotel, da ga slišijo iti po stopnicah,
zelo potrudil, da je vdrl v Harlanove sobe.
Igra se začenja, kaj, Watson?
Hvala vsem, da ste se tukaj zbrali.
Pravno ni nujno, a ker ste vsi v mestu in boste nekateri kmalu odšli … –Oprostite.
Se opravičujem.
Dame in gospodje, lepo bi vas prosil, da vsi ostanete v mestu,
dokler poteka preiskava. –On vas lepo prosi, jaz pa vam moram ukazati.
Nihče ne sme oditi, dokler tega ne razvozljamo. –Kaj? Smemo vprašati, zakaj?
Se je kaj spremenilo? –Ne. –Se ni spremenilo ali ne smemo vprašati? –G. Stevens …
Lahko nadaljujete. –Točno. Torej …
Drugi razlog, da se mi je to srečanje zdelo prikladno,
je, da je Harlan svojo oporoko spremenil dva tedna pred svojo smrtjo.
Zapečatil jo je. Prosil me je, naj je ne predložim sodišču pred njegovo smrtjo.
Če bo koga kaj begalo, smo vsi na kupu in se lahko pogovorimo.
Čeprav dvomom, da bo karkoli zapletenega.
Harlanovo imetje vključuje …
Hišo. –Hišo, katere lastnik je v celoti.
$60 milijonov. –Ja, $60 milijonov na različnih računih in v naložbah.
In seveda, realna sredstva,
popolno lastništvo njegove založbe Kri kot vino.
Ob spremembi je napisal tudi izjavo, za katero je želel, da jo najprej preberem.
"Najdražji Linda, Walter in Joni,"
"Nekateri med vami boste presenečeni nad mojo odločitvijo."
"Ob izključitvi nisem užival."
"Njen namen ni sejanje še večjega razdora v družini. Ravno nasprotno."
"Prosim sprejmite jo dostojanstveno. Najboljše bo za vse. Oče."
Vau, sploh ni zapletena. To bo hitro.
"Jaz, Harlan Thrombey pri zdravem razumu in telesu bla, bla, bla … "
"s to oporoko vse svoje premoženje"
"v celoti zapuščam Marti Cabrero."
"Svoje lastništvo založbe Kri kot vino"
"v celoti zapuščam Marti Cabrero."
"Vse avtorske pravice prav tako v celoti zapuščam Marti Cabrero."
Kaj?
Ne.
To ni … –Ne. Nemogoče. –Ne.
Smem videti, Alan? –Ja. Pristna je. –Prosim.
To ne more biti zakonito. –Pristna je.
Bil je ….O, bog. –Ni kakšnih varnostnih … –Alan, gotovo je napaka.
Ne vem, kaj naj rečem. –Njegova družina smo. –To ni mogoče.
Obstaja kakšno varovalo za tak primer? –Priseben … –Karkoli …
Alan, poslušaj. Zadnjih nekaj dni je jemal močna zdravila.
Morfij? Prav, morfij. –Ne vem …
Alan, lahko vzameš ta papir in si ga vtakneš v rit! Ven!
In policaji tudi, ven! Ven, takoj! –Linda?
Ne, Richard, pogovoriti se moramo. Moramo se boriti. Nikamor ne gremo.
Rekla sem, da izginite!
Mi smo Thrombeyji, prekleto! To je še vedno naša hiša!
Oprostite.
"Prav tako hišo na Deerborn Drivu 2 z vsem imetjem zapuščam Marti Cabrera."
O, ti kuzla mala! Ti kuzla mala! –Linda?
Si vedela? Si sodelovala že od začetka? –To je neverjetno!
Ne, hočem vedeti. Kaj si počela? Si naskakovala mojega očeta?
Naskakovala? –Mislim, da se morate vsi ohladiti.
Seksala si z dedkom, ti umazana vsiljivka. –Umirite se.
Medtem bi bilo bolje, če bi zbežala. –Čakaj, čakaj, Marta.
Prosim, dame in gospodje … –Marta, pogovori se z nami. –Marta?
Čakaj. Vem, kako se počutiš. Z mano lahko govoriš. –Ne vem, kaj naj rečem.
Pomirite se. Marta, ljubica, poslušaj …
Ne vem, kaj se dogaja. Ne vem, zakaj je …
Tudi jaz sem zmedena. Premisliti moram. –Marta, me poslušaš?
Ne dohajam vas!
Richard, odpri vrata! –Strašiš jo. –Ne morem odpreti prekletih vrat! –Marta, pojdi.
Marta, moraš razumeti. Naš oče je.
Marta, ne poslušaj jih. Tu sem. Nisem več na Twitterju.
Pošlji mi sporočilo na Instagram. Rada bi govorila s tabo.
Ransom! Kaj, hudiča, se dogaja?
Mislim, da je to najboljše, kar se vam je lahko zgodilo!
Kaj je mislil s tem?
Richard, zakaj je nisi ustavil? –Kako? Naj bi z zobmi zagrabil odbijač?
Mislim, resno, kaj hudiča?
Še eno skodelico bi. –Seveda.
Izgledaš, kot da boš omedlela. Si danes kaj jedla? Jej.
To je prava mora.
Torej, zakaj?
Zakaj? –Zakaj?
Hej, tu gre za vse.
Mora obstajati razlog in ti to veš. –Kaj, če ima več opraviti z vami, kot z mano?
Ja.
Ja, le tako ima to kak smisel.
Je tebi kaj povedal? –Le, da ne bom nič dobil.
Le, ker je hotel, da ustvariš … –"Da ustvarim nekaj iz nule."
Ja, mama je ustvarila svoj posel iz nule z milijonskim dedkovim posojilom.
Oče nima nič v lasti. Moral je podpisati predporočno pogodbo. Živi v strahu.
Vem, da mi je dedek s tem hotel to prihraniti
in vem, da tega ne bi smel reči na glas, a ko mi je povedal …
Jezus. Lahko bi ga kar ubil.
Nato pa sem odšel z zabave in sem se vozil okrog.
Brez cilja, le vozil sem, ko se mi je …
Razjasnilo.
Od zdaj naprej bom moral sam poskrbeti zase.
In ob tem se počutil …
Dobro.
Baraba stara.
Marta, v troje sem prepričan. Prvič, vem, da ni storil samomora.
Zakaj tako misliš? –Saj ne mislim.
Vem.
Poznal sem ga.
Morda sva edina, ki sva ga poznala, zato me ne boš pretentala, ker, drugič …
Vem, da zaradi laganja bruhaš.
Vem že od tiste mafijske igre lanskega 4. julija.
In tretjič …
Pravkar si pojedla poln krožnik prebranca s klobaso.
Torej …
Poglej me v oči in mi povej, kaj se je zgodilo mojemu dedku,
Kreten. –Marta …
Vse mi povej.
Alan, gotovo imamo kakšno opcijo. –Ne.
Ne vem, kolikokrat bom še moral ponoviti to ponoviti.
Če je v času spremembe bil Harlan priseben, kar smo potrdili …
Bi prisebna oseba to storila? Kako priseben? –Samo dejanje kaže na neprisebnost.
Pravno gledano ne.
Samo zato, ker vam ni všeč, kar je storil, ni oporočno nesposoben.
Kaj pa neprimerni vplivi? –Ja! Kaj pa neprimerni vplivi?
Si to pravkar našel na googlu? –Če je Marta z očetom manipulirala …
Če je svoje kremplje zarila vanj … –Za to potrebujete trdne dokaze.
"Vaša milost, prikupila se mu je s trdim delom in dobro voljo."
To ne bo dovolj. –Kaj pa pravilo morilca? To sem pravkar našla na googlu.
Pravilo morilca tu očitno ne pride v poštev.
Kaj je pravilo morilca? –Če je kdo obtožen uboja, ne dobi dediščine.
Ni treba da je obtožen. Tudi če ga civilno sodišče spozna za odgovornega za smrt.
Kot O. J.?
Ja, kot O. J. A Harlan je storil samomor.
Detektiv Blanc? Rekli ste, da je preiskava v teku. To ste poudarili.
Sumite na zločin? –G. Blanc, prosim.
Veliko ostaja nejasnosti, ampak ja, sumim na zločin.
Marta? –Nobenega osumljenca nisem izključil.
Nakladate. Ne zaupam tipu v obleki iz tvida.
In, Alan. Bog te požegnaj, a si neuporaben. –Hvala.
Le en odgovor je možen. Dediščino mora zavrniti.
Ve, da mora. –Točno to mora storiti. –Kajne? Edino prav bi bilo.
Mama. –Storila bo to.
Če je dedi hotel Marti dati vse, potem je pač tako hotel. –Ne.
Ni bil tak. Rad naju je imel.
Hotel je poskrbeti za naju. Hotel je, da se izobraziš.
Meg, misliš da lahko jaz plačam tvojo šolo?
Vem. Noro se sliši, a vse je res.
In mislim, da me Blanc že od začetka sumi.
Vseeno mi je, če grem v ječo, a moja mama, moja sestra … Mi …
Boš kaj rekel?
Vedno sem mislil, da ga edini lahko premagam v Go.
Vedno sem mislil, da to nekaj pomeni.
Ja, vem.
Na večer zabave, v najinem zadnjem pogovoru …
V zadnjem prepiru mi je povedal zate.
Da ga v Go premagaš večkrat, kot jaz in mislil sem si …
Kako nenavadno, da mi je to povedal.
Mislim, da zdaj razumem.
Morda je res nekaj pomenilo.
Svoji družini ne bom nič povedal. Ne boš šla v ječo. Tisti detektiv te ne bo ujel.
In denarju se ne boš odpovedala.
To je dedek hotel zate. Pomisli, kaj je prestal za to.
To je hotel zase in za družino.
In to je hotel zate. Tako daleč si že prišla.
Naj ti pomagam priti do konca.
Kaj se dogaja? To ti ni podobno.
Lahko bi me prijavil in še vedno dobil svoj del dediščine. Zakaj?
Jebeš mojo družino.
Lahko ti pomagam, da se izvlečeš. Potem pa mi boš dala moj delež dediščine.
Srečen konec. Vsi smo zmagovalci. Ti, jaz, Harlan. –Ja.
Zmenjeno?
Meg. –Marta …
To je bilo noro. –Vem. –Si v redu?
Ja. Ti? –Ja, ja, v redu sem …
Nihče ne ve, da te kličem. Hotela sem le …
Hotela sem se opravičiti za obnašanje vseh.
In …
Hotela sem te vprašati, kaj boš storila.
Kako to misliš? –Saj veš, kaj boš storila glede oporoke?
Kaj ti misliš, da bi morala storiti?
Storiti moraš, kar misliš, da je prav.
Glej, jaz …
Mislim, da bi nam dediščino morala vrniti.
Dedek je vedno skrbel za nas. Njegova družina smo.
Vem, da je tudi tebi bil kot družina, a mi smo njegova prava družina. –Ja.
Glej, Marta, saj veš, da to ni pošteno.
Vedno smo bili dobri do tebe in si nam kot družina, poskrbeli bomo zate,
a moraš storiti, kar je prav.
Veš, kaj je prav.
Marta …
Mama je brez denarja. Pravi, da bom morala pustiti šolo. –Ne, Meg.
Tega ne bom pustila. Kolikor denarja rabita, vama ga bom dala. Pomagala vama bom.
Vedi, da bom poskrbela zate. Obljubim. Prav? –Hvala.
In ko bom …
Dobro, torej. Je Blanc našel kaj sumljivega v hiši?
Ja, blato pri oknu, kjer sem prišla noter. –Sranje.
Prepoznavne odtise? –Ne. –Dobro. Prav.
Dobro.
Potuhni se za par dni, da se preiskava umiri in umirila se bo.
Ne glede na to, kako dober misli, da je, nima Blanc nobenih dokazov.
Hej, sprosti se.
Marta, vstani! Kaj se dogaja? Prišel je tip s kupom stvari. Noro je. Smo bogate?
Morda, Alice. Ne vem. –Ne vem, kaj to pomeni. Vstati moraš. Zmigaj se!
Ne vemo veliko o Marti Cabrero ali njenem odnosu … –Marta, kaj je zdaj to?
Kaj si storila? –So tukaj? –Ja, so.
Torej je res? Smo bogate?
Zgodba je tako prepričljiva … –O, bog. –Kot bi jo sam napisal.
Dobro jutro, ga. Thrombey.
Zakaj je žalost usoda mladosti?
Kaj pa vem.
Mislil bi si pa, da starost poglobi vsa čustva.
Tudi žalost.
Daleč sem prišel, da bi vam izrekel sožalje
ob izgubi vašega sina.
In vas prosil, če nisem preveč drzen, da družine ne sodite preostro,
če sem, kot sumim, prvi, ki vam je v tolažbo.
Mladi so, kajne?
Sumim, da z leti pride tudi naveličanost.
Naj me vrag, če nisem vsak dan bolj naveličan.
Naveličan svojega dela.
Kot kotaleče kamenje sledim zgodbi, neizbežni resnici.
A zapletenost in siva področja ne ležijo v resnici.
Pomembno je, kaj storiš z resnico, ko jo odkriješ.
Mislim, da mi želite nekaj povedati.
Mislim, da ste zelo dojemljivi
in zelo sposobni povedati mi, kaj ste videli na večer sinove zabave.
A z veseljem bom počakal. Nikamor se mi ne mudi.
Pravzaprav se mi zdi zelo prijetno tukaj posedati z vami.
Odvetniki so bili tu. Očitno pomembni. Pustili so vse to in vizitke.
Še cel kup je bil, ko sem prišla domov. To mi ni všeč, Marta.
Kaj se dogaja? –Tudi meni ni všeč. Zadaj se bom izmuznila.
Kasneje se vrnem. Prosim, z nikomer ne govori.
Walt? –Ja, prišel sem … Živijo, kako si?
Walt, moraš vedeti, da nisem vedela nič o tem. To je … –Vemo, da nisi.
Včeraj smo vsi malo noreli. –Razumljivo. –Ja.
Vseh teh še pogledala nisem. –Gotovo so od lokalnih odvetnikov in računovodij,
ki so gledali poročila in hočejo svoj kos pogače.
Jaz bi bil zelo previden.
Marta, ali nameravaš zavrniti dediščino?
To je Harlan želel.
Ja, ampak … Harlan te je postavil v zelo težak položaj. Ni bilo pravično od njega.
Vidiš, kakšno publiciteto in nadzor vse to povzroča.
Kot vemo, tvoja mama … –Moja mama? –Ja.
Kaj vam je Meg rekla? –Tu ne gre za …
Narobe si razumela. Nočemo te napadati s tem,
a tvoja mama je prišla v državo nezakonito.
In ti si dobila to dediščino, skupaj z vsem nadzorom.
Mene bi skrbelo, da bo vse prišlo na dan. Temu se skušamo izogniti.
Pred tem te lahko zaščitimo. Če bo do tega prišlo.
Praviš, da če bi prišlo na plan,
mi lahko s sredstvi družine pomagate to rešiti? –Ja.
S pravimi odvetniki. Ne lokalnimi, ampak iz New Yorka ali Washingtona.
Z dovolj sredstvi, vsekakor. Ni nujno, da pride do tega,
ampak, ja.
Prav, dobro.
Prav?
Harlan mi je dal vsa vaša sredstva.
S svojimi sredstvi si bom lahko pomagala. Lahko bom najela prave odvetnike.
Marta, to je …
Upam, da si prepričana, da to hočeš.
VEM ZA TVOJ ZLOČIN
Ne vem. Kaj je to? –Etiketa moje medicinske torbe.
Iz nekega razloga imajo mojo medicinsko torbo.
To je fotokopija le glave toksikološke preiskave Harlanove krvi.
Marta, to bo pokazalo prevelik odmerek morfija.
Torej sem v riti?
Kako veš vse to? –Eno poletje sem bil Harlanov raziskovalec.
Kakšna izsiljevalska taktika je to? Dejanski dokaz je v kriminalističnem laboratoriju.
Nobenih zahtev, ne kraja srečanja.
V čem je smisel te pošiljke?
Lahko traja eno uro. Odvisno. Hočemo se prepričati …
Lahko se zavleče. –Kaj se kuha? –Javil ti bom. –Živijo. –Ja.
Hvala. –Ni problema. –Ob petih zjutraj.
Alarmi so se sprožili. Zelo hitro je zagorelo.
Shrambe krvi, dokumentacija, vse je uničeno.
Na srečo noben od zaposlenih ni bil tu.
Pa varnostne kamere? –O, ja.
Ko sva ravno pri tem,
posnetek s Thrombeyevega posestva je ves pomečkan.
Kaj še pričakujemo od obdukcije? –Le rezultate krvne preiskave.
Krvne preiskave?
O, sranje.
To je noro.
Kdo bi v zrak vrgel stavbo, le da bi me izsiljeval?
Torej ima izsiljevalec edino kopijo, s katero lahko dokaže tvojo krivdo.
Nisi dobila nobenih navodil? Klica? Maila? Nič? –Ne.
Spletne pošte nisem preverila.
Tu je eno sporočilo. –To je to. "1209, Columbus Road. Ob 10:00."
Veš, kaj to pomeni? Če uničiš tisto kopijo, si rešena.
O, ne.
Marta, si me slišala?
Ja.
Elliott! Morava iti! Morava iti!
Dobro, mladi šofer. –O, bog. Že obžaluješ, da mi pomagaš?
Obžalujem, da nisva vzela BMW–ja.
O, sranje.
Zasledujemo vozilo po ulici Washington. –Reci, brez uporabe sile. –Brez uporabe sile.
Lahko imamo osumljenca umora. –Saj sem rekel.
Greva! Pritiskaš do konca? –Dobesedno pritiskam do konca.
To gre dobro. –Ustavila bom. –Če ne dobiš poročila, je vsega konec.
O, mojbog.
Zakaj se ustavljava? Zakaj ustavljaš sredi ceste?
Drži se.
Polna sem adrenalina. Kot bi pogoltnila čebele.
Dobro, kakšen je torej naslov? –1209, Columbus Road.
Pristala bom na vse, kar hočejo, da dobim poročilo.
Dobiš in uničiš. –Uničim.
Križana gora, Ransom. Hej, hvala.
Brez tebe ne bi zmogla.
Ven.
To je bil najbolj bedast pregon vseh časov. Roke dol.
Govoril sem z Wanetto Thrombey, prababico.
Na večer zabave je videla nekoga plezati v tretje nadstropje.
G. Drysdale, pridite. –Gremo. –Preišči ga. –Kaj se dogaja?
Rekla je, da se je Ransom vrnil.
Ne vem, zakaj a bomo izvedeli. –Imaš kak oster predmet?
Pazite glavo. Hvala. –Ne zahvaljuj se mu.
Je rekel, da spelji, ko me je zagledal?
Ja.
Blanc, greš z nami? –Z Marto se bom peljal.
Greva na postajo. Hočem slišati vse, kar ti je rekel.
Jaz ti bom povedal, kaj smo mi odkrili.
To je že od začetka čuden primer.
Primer z luknjo v sredini.
Krof.
Skušam ubesediti svoj proces. Povej, če te dolgočasim.
Čutim, da se zanka zateguje. Družina je res obupana.
Obupani motivi, skrivnost tega, kdo me je najel.
Neverjetnost zločina, pa vendar …
Krof.
Ena ključna figura. Če bi se razkrila, bi se megla razblinila.
Lok bi se razrešil, vozel bi se razvozlal.
Se lahko za trenutek ustaviva? Nekaj moram pobrati. Zelo na hitro.
Seveda.
Le par minut me ne bo. –Pazi na vrata.
Halo?
Ne vem, kaj hočete …
Karkoli je, lahko to rešiva. A morava rešiti tukaj in zdaj.
In poročilo bom odnesla s sabo.
Halo?
Fran?
Ne, ne, ne, Fran!
O, bog, Fran. Me slišiš?
Fran, daj mi znak, če me slišiš. –Ti … –Ja, jaz sem. Marta.
Poklicala si me, poslala si mi mail, zato sem tu. Si kaj vzela?
Poklicala bom reševalce. V redu boš. Ostani z mano. –Kopija …
Kaj? –Kopija …
Skrito … –Kaj govoriš?
Ti si to storila. Ne boš se izmuznila. –Jezus, nehaj!
113, izvolite.
O, bog.
Ni treba. Pripeljal jo bom, ko izveva, da je gospodinjino stanje stabilno.
Še vedno je kritično. Dobro.
Poslušajte, konec je. Drugi so nastradali.
Zato vam bom povedala resnico. –Ransom je poročniku Elliottu povedal vse.
Dobro. Čakajte, saj mi n kril hrbta?
Vam je povedal resnico, da sem zamenjala … –Ja.
In zgodbo za krinko. –Ja. –In o izsiljevanju … –Ja.
A zakaj je Fran vzela moj morfij?
Očitno je izmaknila torbo, a ni se mi zdela odvisnica,
rabila denar od izsiljevanja.
Ne vem, pa saj je vseeno.
Povedati moram Thrombyjevim, toliko jim dolgujem.
Mislim, da to ni pametno. –Ne, moram. Moram.
Pustila sem svojo številko, poklicali bodo, če se bo s Fran kaj spremenilo. –Prav.
Thrombyjeve bom zbral v hiši, skupaj s policijskim spremstvom.
Za kasnejšo aretacijo.
Na poti tja mi lahko poveš celo zgodbo. Nočem več presenečenj.
Fran je rekla, da je kopija skrita,
Nato pa: "Ti si to storila. Ne boš se izmuznila," in nato sem poklicala reševalce.
To je vse.
Prav.
Pripravljena?
Dobro, torej se je spametovala?
Tu stoji, Richard, lahko jo vprašaš. –So ostali člani družine tu?
V dnevni sobi. –Najbolje, da se zberemo in to rešimo.
Živijo. –Živijo.
Tako mi je žal, da sem jim povedala za tvojo mamo. –Meg, je že v redu.
Žal mi je. Strah me je bilo. Nisem jim hotela povedati. –Razumem.
Verjemi, razumem. Je že v redu.
Oprosti.
Ko bo konec, bom izropala Franino zalogo.
Še vedno mislim, da to ni dobra zamisel, a družina je zbrana.
Vem, kje je toksikološko poročilo.
V bistvu mi je povedala, kje je.
Kakorkoli že, to bo vse pojasnilo.
In jaz sem vam ga preprosto dala.
Pa niste kaj prida detektiv, kajne? –Će smo iskreni,
si ti zanič morilka.
Morda si zasluživa drug drugega.
Vedno ste bili dobri do mene.
Kar bom povedala, ne bo lahko in jezni boste.
A mislim, da si glede na vse, kar ste zadnje dni prestali,
zaslužite to slišati od mene.
Jaz … –Se opravičujem!
Niste bili dobri do nje.
Do nje ste bili podli,
da bi ukradli nazaj bogastvo, ki ste ga izgubili in si ga ona zasluži.
Ste kup mrhovinarjev na gostiji!
Nože na plan, krvavi kljuni! No …
Tokrat se ne boste izmuznili.
Gdč. Cabrera se je dokončno odločila, da se ne odreče dediščini. –Kaj?
Kaj? –Poleg tega bom podal strokovno priporočilo
lokalnim oblastem, da smrt Harlana Thrombeyja razglasi za samomor!
Primer zaključen. –Blanc? –Kaj?
Hvala, da ste prišli. Zbogom. –Kaj se dogaja? Povejte mi …
Tega vsekakor nisem pričakoval.
Je še kdo drug zmeden? –Vsekakor nisem tega pričakoval.
Mi boste povedali, kaj se dogaja? –Ja.
Rada bi le priznala. Konec je. –Skoraj.
Blanc, kaj počnemo, kaj se dogaja? –Oprosti. Policist Wagner.
Družina naj ne hodi v to sobo. Skušaj jih spraviti iz hiše.
Z dodatnim policistom bodita pripravljena. –Družino naj spravim ven? –Ne vseh …
Blanc … –Ja, gospod. –Daj, no, čemu ta cirkus? –Ustrezi mi.
Blanc, povedala sem Ransomu, Ransom je povedal vam in zdaj vam povem še jaz.
Nesporno dejstvo je, da sem jaz ubila Harlana.
Ja, si. Ja, je. Ja, si. Ampak, ampak …
V avtu sem govoril o luknji na sredi tega krofa.
Kar sta s Harlanom storila tiste usodne noči skoraj popolnoma ustreza tej luknji.
Krofova luknja v krofovi luknji.
A pogledati moramo malo bližje.
In takrat vidimo, da ima krofova luknja luknjo v sredini.
Sploh ni krofova luknja, ampak krof z lastno luknjo
in naš krof sploh ni cel!
Blanc, razumem, zakaj te to zabava … –Zakaj so me najeli?
Zakaj bi me kdo najel? –Nekdo je iskal zločin, da bi spodbijal oporoko.
A najeli so me, preden je bila zapečatena oporoka prebrana. Torej, ja,
ta oseba je morala poznati vsebino oporoke.
Nadalje je ta oseba vedela, da se je zgodil zločin. In še …
Če je namen tega bil, da se izniči Martino dedovanje,
je gotovo vedel, da je Marta odgovorna.
Zanimiv splet dejstev. Nekdo, ki je vedel, kaj je Marta storila,
je hotel to razkriti, a ni smel pokazati, kako je izvedel. –Fran!
Izsiljevala me je. Vedela je, kaj sem storila. –Ja, a Fran je hotela denar,
zato ni hotela, da se izve za zločin.
Kaj če je kdo od družine pri Marti opazil kaj sumljivega?
A oni ne bi imeli razloga za molk.
Odgovor ni tako preprost.
Zdaj, ko imam
celotno rešitev pred očmi, vidim, da je lok tega primera tragičen splet napak.
Marta, tole ne bo lahko zate.
A za vsem tem stoji vsaj en zares kriv človek,
kriv, v pravem pomenu besede, da je ravnal zlobno
in storil grozljiv zločin s sebičnim naklepom.
Policist Wagner. –Policist Wagner?
Ne.
Marta, oprosti. Vse sem jim povedal. Menil sem, da je čas. Oprosti.
Je že v redu, Ransom. Vesela sem, da si. –Ne ravno vsega.
Gre za to, kar je rekla prababi?
Mene je videla. Zamenjala me je za Ransoma. –Do tega bomo še prišli.
Medtem pa, g. Hugh Ransom Drysdale,
nam povejte, zakaj ste me najeli.
Zakaj sem vas jaz najel?
Prav imate, vrnimo se malce nazaj. Na večer zabave.
K vašemu prepiru s Harlanom.
Kaj je slišal naci fant, ko je masturbiral na stranišču?
"Moja oporoka" in "opozarjam te."
S Harlanom sta imela rada dramo, rada sta drug drugega mučila.
Ne verjamem, da bi to storil kar napol. Ne, ne.
Mislim, da vam je Harlan povedal vse.
Saj nisi resen? –Niti centa ne bo dobil
noben od njih, vključno s tabo.
Marta, spomni me, kako se je po Ransomovih besedah končal njun pogovor.
Harlan mu je povedal, da ga lahko premagam v Go. –In vprašal sem se …
Marta? Zakaj bi pogovor o oporoki nanesel na Marto?
Le ena očitna razlaga je možna.
Ne bodi nor. Ne moreš zavreči svojega bogastva.
Ne, dal ga bom Marti. Vsega.
Svoji Brazilski negovalki? Si ob pamet?
Prvič v življenju sem pri pameti in to sem že storil. –Tega ne bom dovolil.
Če misliš, da bom … –Spremenil sem oporoko. Opravljeno je! –Opozarjam te!
To pa je težka domneva. –Res je.
A edino tako ima smisel to, kar sledi.
Ti torej oddrviš, odpelješ v noč.
Kaj že rečeš kasneje Marti? Da te je prevzel velik občutek … –Jasnosti.
Da je spoznal, da mora od tega trenutka naprej poskrbeti zase. –Točno!
Marta. Oporoka. Harlan.
"Poskrbi zase."
"Ne bo ti uspelo."
In oblikuje se načrt.
Previdno se vrneš, da te ne ujamejo varnostne kamere pri vratih.
Nato greš peš do hiše,
po špalirju se vtihotapiš v hišo, da te ne bi videli drugi,
ki se še vedno zabavajo spodaj.
Le par trenutkov potrebuješ.
Nujno pa je, da si sam in neopažen.
Vedel si, katera zdravila jemlje Harlan. Vedel si, kaj mu bo zvečer dala Marta.
In vedel si,
da če bo Marta odgovorna za njegovo smrt,
celo nenamerno,
bo pravilo morilca izničilo spremembo oporoke
in spet boš dobil svoj delež.
Z brizgo si zamenjal tekočini v stekleničkah.
In kot končni previdnostni ukrep …
Si vzel Naloxone,
rešilno proti sredstvo.
Ne. Ne, to je nemogoče. –To je resnica.
Podaj mi tisto stekleničko morfija, ti bom pokazal.
Če je res zamenjal zdravili, sem ju, ko sem ju pomešala …
Sem ju po nesreči zamenjala nazaj, torej …
Sem dala Harlanu … –Ustrezni odmerek, ja.
A ne po nesreči.
Prelepil sem etiketi teh dveh stekleničk.
Steklenički sta identični.
Kako si vedela, da je to morfij?
Pač sem. –Vedela si, ker je med njima komaj opazna razlika
v niansi in viskoznosti.
Vedela si, ker si to storila že več stokrat.
Dala si mu pravo zdravilo, ker si dobra negovalka.
Potem je bil Harlan … –Žal mi je, Marta, vendar ja.
Harlan je bil popolnoma v redu,
Njegova kri je bila normalna.
Vzrok smrti je resnično le samomor
in ti si kriva le povzročitve škode na špalirju ter amaterske predstave.
Pravzaprav, če bi te Harlan poslušal in poklical reševalce,
bi bil še danes živ.
Presneto! –Zapletena mreža
in nismo je še do konca razpletli.
Marta, ko te je prababi videla plezati po špalirju dol, je rekla …
Ransom? Tako hitro si se vrnil? –"Tako hitro si se vrnil?"
Ker je prej tistega večera …
Ransom, si se vrnil?
Daj no, Marta. To je neumnost na kvadrat.
Niti trohice dokazov nimate, le pravljice napletate. –Niti trohice, ne.
Kot nimamo dokaza, da je Marta zamenjala steklenički,
torej je vaša beseda, proti … –Njeno priznanje imate!
Dobro, ja.
Ja, to pa imamo. Z vašim dovoljenjem bi dogodke prevrtel naprej.
Kasneje tisto noč ste se morali vrniti v hišo, da bi vzeli obremenilne stekleničke.
A tokrat so bili zunaj psi.
Lajali so in zbudili Meg. Pa nič zato.
Stekleničke boste vzeli naslednji dan.
A naslednji dan prinese novice. Ne o medicinski napaki in krivi negovalki,
temveč o prerezanem vratu in samomoru.
Zdaj so okoliščine popolne, da anonimno najamete mene.
Veste, da je gdč. Cabrera storila zločin in morajo jo ujeti,
Ne smete razkriti, kako veste.
Pride Benoit Blanc.
Benny, glej, razumem, kaj skušaš povedati, ampak …
Truplo odkrijejo zgodaj naslednjega jutra. Policija, mrliški oglednik, družina …
Vsi pridrvijo in nikakor ne morete do Martine medicinske torbe,
da bi vzeli stekleničke. Počakati morate, da se preiskava konča
in veste, da bo hiša prazna.
In zato niste prišli na pogreb.
Nihče se ne bo spraševal, čemu ste šli v Harlanovo pisarno.
Vsaj mislili ste tako.
Uboga Fran. Videla je, kaj ste storili s Harlanovimi zdravili.
Ni vedela, kaj počnete.
Vedela pa je, da nič dobrega. Zato njen um začne delati. –O, bog.
Hallmarkov film, o katerem mi je govorila z Danico McKellar …
Smrtonosno presenečenje. –O tem je govorila. –Harlana je imela rada.
Ransoma je sovražila.
Zato se odloči preizkusiti svojo teorijo in prisiliti tega kretena, da plača.
Pridobi si kopijo toksikološke preiskave.
Iskreno povedano, nimam pojma, kako. –Ker ima sestrično.
Rekla je, da njena sestrična dela kot receptorka pri mrliškem ogledniku. –No, tako!
Številke ji nič ne pomenijo,
a če je Ransom kriv, poročilo zanj predstavlja grožnjo,
zato fotokopira glavo poročila in sestavi izsiljevalsko sporočilo.
Zakaj ga je poslala meni? –Saj ga ni.
Poslala ga je Ransomu.
In kako g. Drysdale reagira, ko ga dobi?
Vesel je. Še vedno misli, da je Marta Harlanu dala zamenjana zdravila.
Poročilo bo dokazalo njeno krivdo.
Dobre volje gre na branje oporoke,
pripravljen gledati, kako se člani družine prepirajo,
prepričan, da bo vse razveljavljeno, ko pride na dan toksikološko poročilo.
In potem …
Martino priznanje.
Vse se postavi na glavo.
Spozna, da Marta ni zagrešila zločina,
poročilo pa bo dokazalo njeno nedolžnost.
Obveljala bo spremenjena oporoka. Izgubil je.
Razen, če …
Razen, če se odločiš …
Denarju se ne boš odpovedala. –Denarju se ne boš odpovedala.
Tako daleč si že prišla. –Tako daleč si že prišla.
Le še en korak,
le še zadnje dejanje.
Kar je začel, mora končati.
Odločiš se za sodelovanje.
Prvi korak …
Uniči vse dokaze o Martini nedolžnosti.
Drugi korak … Pošlji ji anonimno sporočilo
s pozno dopoldansko uro srečanja.
In ji dostavi izsiljevalsko pismo.
Tretji korak … Dobi se s Fran, kot dogovorjeno.
Sem vedela! Vedela sem, da si ničvreden pasji sin.
Vedela sem, da se Harlan ne bi ubil. –Ja, Fran, prav si imela.
Vedela sem, da si kriv. In zdaj boš plačal za to!
Ne približuj se mi. Ne približuj se mi! Opozarjam te!
Zdaj so figure postavljene.
Marta bo dobila izsiljevalsko pismo. Zanjo boste sestavili mozaik.
Vodili jo boste do mesta srečanja.
Anonimno boste poklicali policijo, ki jo bo tam ujela
s truplom in zažganimi dokazi.
Marto bodo aretirali zaradi umora Fran in Harlana.
Rekla je … –Ti si bila.
Ni rekla, "ti si bila."
Ni govorila o meni. Rekla je … –Hugh je bil.
"Hugh je bil." Saj so te zaposleni morali klicati Hugh.
Ker si kreten.
In uspelo bi,
če vas ne bi peljali na zaslišanje in zato niste mogli opraviti anonimnega klica.
In če Fran ne bi skrila kopije poročila.
In če vas Marta ne bi zopet nadigrala.
S tem, da ima dobro srce.
S tem, da je Fran rešila življenje,
čeprav bi zato izgubila dediščino in šla v ječo.
Ni igrala vaše igre.
Fran je rešila življenje.
Fran je živa?
O, ja. Fran,
ki bo potrdila, da je bilo tako.
Ali približno tako.
In vas, Hugh, poslala v ječo.
Ja?
Doktor, to je odlična novica.
Kmalu pridemo, hvala.
V redu je. Pripravljena je vse povedati.
Policist Wagner, priprite g. Drysdala,
medtem ko bomo poročnik, gdč. Cabrera in jaz šli k Fran po izjavo.
Dobro, vstanite.
To bom povedal le tebi.
Ne pred kamerami ali v sodni dvorani, le tebi, ker veš, da je res.
Spustili smo te v svoj dom.
Pustili smo, da paziš na dedka, sprejeli smo te v družino.
Zdaj pa misliš, da nam lahko ukradeš dediščino?
Misliš, da se ne bom boril, da bi zaščitil naš dom,
našo dediščino, dom naših prednikov?
To je neumnost. Harlan je to hišo kupil v 80-tih od Pakistanskega milijonarja.
Utihni, Blanc! Utihni!
Nehaj s tem razvlečenim Kentuckyjskim naglasom!
Ja, ubil sem Fran. A očitno je nisem. Kaj torej imate proti meni?
Nič. Poskus umora?
Obtožba za požig in par malenkosti. Z dobrim odvetnikom, ki ga imam,
bom zunaj, kot bi mignil.
Boš videla, kako ti lahko zagrenim življenje, ti zlobna mrha.
Kaj, za vraga?
To pomeni, da laže! –Ja, vemo. –Tako je.
Fran je mrtva.
In pravkar si priznal njen umor.
No …
Kar sem začel …
Sranje.
Linda! Linda!
Takoj morava poklicati odvetnike!
Smem vprašati, kdaj ste spoznali, da imam nekaj opraviti s Harlanovo smrtjo?
Od trenutka, ko si prvič stopila predme.
Sranje. –Zapomnite si nekaj zelo pomembnega.
Zmagali ste, ne zato, ker bi igrali po Harlanovih pravilih,
ampak po svojih.
Dober človek ste.
Ta družina …
Morala bi jim pomagati. Kajne?
Imam svoje mnenje,
a zdi se mi, da boste sledili svojemu srcu.
MOJA HIŠA, MOJA PRAVILA
NOŽ V HRBET
Režija in scenarij
Prevod in priredba Lorelei
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija