Mira què ha penjat la Sofia.
"Perdre's és un bon lloc on trobar-se".
La Camille deu ser a Grècia.
Segur que a l'altra banda de la càmera
hi havia dues dones a punt de menjar-se la pita.
Mindy.
Digue-ho a en Gabriel.
He de ser jo qui li digui que la seva nòvia té nòvia?
No, exnòvia. A hores d'ara ja toca, però primer comprova-ho.
Perquè a vegades els gossos lladren però no han sentit res.
La dita no és així.
Tu no has tingut gos.
- Mindy Chen? - Sí.
En Nicolas vol que vagi a JVMA.
Vol disculpar-se per tractar-me de meuca al Roland Garros.
- No ho tindrà fàcil. - Bon courage.
Igualment.
HOLA, SOC L'EMILY COOPER. SI US PLAU, TRUCA'M.
Es va demanar festa a la galeria,
però no em respon els missatges ni les trucades.
Segur que està bé. No ha passat tant de temps.
Jo no n'estic segur.
He trucat a hospitals
i he anat al seu parc preferit
i a la seva cafeteria preferida,
a veure si algú l'ha vista, però res.
A veure, em costa dir-te això,
però crec que la Camille és a Grècia amb la Sofia.
La Sofia? Vols dir l'artista de la galeria?
La Camille estava parlant amb ella
just abans de la boda.
Però de què parlaven?
De la seva relació.
Estaven juntes.
No sé quan van començar, però les vaig enganxar
enrotllant-se a la festa de l'Alfie
i la Camille se'n va anar a Grècia.
Deia que era per feina.
Després me les vaig trobar en una cafeteria aquí
i discutien com ho faria una parella.
M'ha posat les banyes.
No, crec que més aviat va ser un rotllet.
És el mateix.
Però així no sona tan fort.
I tu ho sabies?
No, no ho sabia segur.
I creia que potser ho sabies i no t'importava.
Ens anàvem a casar. Com volies que ho sabés?
Jo també tenia parella.
No volia ficar-me en la teva relació.
Primer el pacte i ara això. Estic fart de secretets!
I jo!
La Camille és a Grècia, doncs. Me n'alegro per ella.
Diré a la família que no es preocupi.
I que consti que el pacte no va ser… idea meva.
Entesos, parlem després.
Estàs bé?
Vols estar encara millor?
Para, que he d'anar a treballar.
He parlat amb en Louis.
JVMA vol que l'Agència Grateau s'ocupi de la publicitat del club.
Què?
Tornarem a treballar junts.
Amb els de JVMA.
JVMA només hi posa els calés.
"Només calés".
En Louis i jo no congeniem.
I m'ha robat un creatiu.
En Louis no s'ocupa de robar creatius.
Fa coses de més categoria.
Vol crear el millor equip per a la inauguració del club.
I tu en formes part.
Sylvie?
Si us plau.
Et necessito.
D'acord, no tinc alternativa.
El gimnàs és a la primera planta.
Comptabilitat, a la tercera.
Tindràs més paperassa per signar.
Hauries de tenir la targeta i el correu llestos quan acabis avui.
A la cuina sempre hi ha menjar per a tothom.
I tot això és teu.
És espectacular.
Oferim molts avantatges, però també demanem treballar dur.
Espero passar moltes hores aquí i em sembla bé.
Julien? Què hi fas, aquí?
Mindy! Bonjour, reina. Treballo aquí.
No ho sabia.
L'Emily Cooper no t'ho ha xerrat?
Potser sí,
però és que duc una setmaneta…
- Enhorabona. - Merci.
I per a nosaltres.
Estem encantats de comptar amb ell.
Deixem que t'instal·lis.
Dona records a l'Emily i parla-li del despatx.
Per aquí.
Perdó per fer-te venir.
M'he posat nerviosa al control amb aquestes botes de meuca,
però no s'hi han fixat.
Mindy, sento moltíssim allò que va dir el meu pare.
Jo no penso igual. No canviaria res de tu.
Però no vas dir res mentre m'insultava, Nico.
Saps com em vaig sentir?
Ho sento moltíssim.
Em costa molt plantar-li cara.
Vull estar amb algú que em recolzi.
No tornarà a passar.
Jo et recolzo, t'ho prometo.
M'importes molt més que ell i que l'empresa.
De debò?
Sí.
Vine, que ara t'ho compensaré.
Preparada?
Al·lucino.
El vestidor! Existeix de veritat!
Tria el que vulguis.
És el meu Bon Marché particular.
Si vols tornar el vestit que et vaig regalar,
no em fa res.
L'he venut a Vestiaire Collective.
Així pago Eurovisió.
Entesos. M'ho mereixia.
També et mereixes això.
Accepto les disculpes.
Ai, mare, he mort o soc al vestidor de la marca?
Ets al vestidor de la marca! I jo puc triar el que vulgui.
- No! - Sí.
Ens veiem després.
D'acord, adeu! Gràcies.
Vine a ensenyar-me què tries.
Me les quedo!
Hem de repartir-nos la feina d'en Julien.
No em fa res assumir els seus clients. Em sento una mica culpable.
Però tu deus estar fatal.
I ara!
Ningú és indispensable, Emily. Tingue-ho present.
Luc, tu t'ocuparàs de l'esdeveniment de Boucheron.
Avui vindran per fer l'última reunió.
Cap problema.
Una pregunta: de debò soc el més indicat?
No t'has passat mesos preparant-ho amb en Julien?
Només l'ajudava.
No soc la persona detallista que es necessita.
Només és un dinar
en un lloc preciós, amb joies boniques
i un grup selecte de clients de Boucheron.
És alta joieria.
És gent que mira amb loupe tots els detalls.
Ja m'entens. No.
I si em falta categoria?
Luc, no hi ha alternativa.
- Però… - I no se'n parli més.
Que sàpigues que no et falta categoria.
Gràcies.
Veuràs que ho endevino: em trobes molt a faltar.
És clar! M'has deixat sol amb la festa de Boucheron.
No hi entenc ni un borrall
i avui venen a fer l'última reunió!
Hi vam treballar junts.
Saps el mateix que jo.
Sé com va la logística,
però ni un sol detall.
Els noms de les joies, el menú,
la sal que hi haurà a les taules,
la qualitat de la vaixella… És el que saps tu!
Tranquil.
Quan venen?
D'aquí a vint minuts.
Me'n deus una.
Els convidats començaran a arribar a les dotze.
El personal els conduirà a l'ascensor privat
que els durà fins a Le 26 V.
Hi haurà taules i joiers repartits per tota la sala.
Hi haurà taules i…
Coanna s'ocuparà de les flors.
I la coberteria és Christophe.
I la coberteria és Christophle.
La vaixella serà Bernard… no sé què.
Bernardaud.
Oui. Bernar… com acaba de dir.
Què se'ls servirà?
Vols demanar el dinar?
Un segonet.
Segur que serà excepcional.
- El dinar el paga l'empresa? - Sí.
El dinar el pagaran vostès, oi?
És clar, Luc. Evidentment.
I jo diria que bastants diners.
Un entrepà de pernil i formatge.
Quina meravella.
Se'ls servirà un entrepà de pernil i formatge.
Clàssic… i senzill.
Amb patates.
Serà l'entrant?
L'entrant?
M'ho pregunta?
Serà l'entrant?
L'entrant serà una amanida tèbia de gambes.
Serà una amanida tèbia de gambes.
I l'entrepà de pernil i formatge.
- Que estrany. - I desagradable.
L'entrepà era el meu dinar, estúpid!
L'entrepà és el meu dinar, estúpid!
En definitiva, la col·lecció Quatre serà l'estrella i volem que brilli.
Sí, només hem de fer uns quants retocs al menú.
Sí, no volem que algú acabi malalt.
Ningú acabarà malalt.
Serà una festa fabulosa. Els ho prometo.
Ei, guaperes. A en Nico li encantaràs.
Ai, que maco. No, tu ets més maco. No, tu sí que m'encantes.
Ual·la!
Què has dit?
Que vols venir amb mi a casa? I tant!
Excusez-moi.
Bonjour.
És el teu primer cop?
Sí, però prometo que tinc permís per endur-me el que vulgui.
És clar,
però les dones no han d'entrar soles al vestidor.
Cal companyia.
Creia que em caldria una carretó,
però és millor una amiga que m'ajudi.
És un tema un pèl més complex.
M'han explicat que a en Louis
li agrada triar la roba de les treballadores de JVMA.
Ai, tio, busca't una altra afició que no faci tant de fàstic.
Fa molt de fàstic.
Demana a les dones que es canviïn davant d'ell.
Què dius?
I si t'hi negues, et diu
que no entens com funciona la moda.
Llavors mai t'ascendeixen.
I si acceptes…
T'hi quedes i t'assetja.
És horrible.
Ho explicaràs a en Nico?
És el seu pare.
No sé què fer.
Perdona.
- Em truquen des de Grècia. - Què?
Posa l'altaveu.
Digui? Soc l'Emily.
Hola, Emily, soc la Sofia.
He vist el teu missatge. En què et puc ajudar?
Hola, sí.
De debò que li desitjo tota la felicitat del món a la Camille,
però estaria bé que truqués a en Gabriel o als seus pares.
per dir-los que està bé,
i que així tothom no estigui tan preocupat.
Perdona, però no estic entenent res.
Hola, soc la Mindy.
Sabem que la Camille és amb tu.
I ens sembla fantàstic,
però no pot desaparèixer així com així.
Estem preocupats.
No sé de què dimonis parleu.
L'últim que sé de la Camille és que es casava amb en Gabriel.
Em va fer molt de mal.
Llavors tu tampoc saps on és?
No. Què ha passat?
No hi pot entrar.
Hola.
Ara què? Has rebut una postal des de Grècia?
No, m'ha trucat la Sofia.
No sap on és la Camille.
Sí que ha desaparegut.
Bastian, em substitueixes?
On te'n vas?
A Megève. La seva família hi té una casa.
Allà no hi hem mirat.
Hi ha res més que no m'hagis dit?
No.
PODEM QUEDAR PER PARLAR DE LA CAMILLE?
ÉS URGENT.
El club ja gairebé està.
L'has vist, Sylvie?
És preciós.
Sí, l'he vist.
I farem entrevistes amb la premsa
per promocionar el nou club.
Laurent, comptes amb un gran equip.
Ja ho crec.
Vaig a demanar el compte.
Gràcies, rei.
Estic disposat a oblidar el passat
pel bé d'aquest projecte.
Espero que tu també.
No ho hauria acceptat si el passat fos un problema.
Molt bé.
Vols que surti bé tant com jo.
Posem-hi de part nostra.
Per descomptat.
Avui has esmorzat amb en Louis de Leon?
No. He esmorzat amb en Laurent i en Louis de Leon.
JVMA ha invertit en el club del meu marit i vol que el publicitem.
Tens més preguntes?
No, és clar que no.
Et sembla una bona idea?
Si volgués saber què en penses, t'ho preguntaria.
Tu vas treballar a JVMA, oi?
Fa molt de temps.
Sé que hi ha un vestidor on en Louis duu les treballadores…
No em ve de gust remoure el passat. Era una altra època.
Doncs no ha canviat gaire.
Tanca la porta. Seu i explica'm què saps.
Emily, necessito que m'ajudis amb el dinar de Boucheron.
- I tant. - Faig veure que sé de Boucheron,
però no en sé res, de la marca.
Per culpa teva, en Julien ha marxat.
No va ser només culpa meva.
Ara no busquem culpables, Emily, perquè estem ben fotuts!
Luc. Tranquil·litza't, eh?
Ho superarem junts, t'ho prometo.
De debò?
Gràcies. Sabia que podia comptar amb tu.
Me'n vaig a Boucheron a comprovar que tot estigui preparat.
Ens trobem allà. I no et preocupis, eh?
Sortirà genial.
Entesos. Gràcies.
SI VOLS PARLAR DE LA CAMILLE,
ENS VEIEM D'AQUÍ A UNA HORA A LA CAFETERIA DE LA MADELEINE.
FINS ARA!
Mira, t'ho he de dir: no ens refiem de tu.
Estan molt preocupats.
En Gabriel i els pares d'ella.
Jo no hi tinc res a veure amb tot això.
Potser li vas fer alguna cosa.
Ho penses de debò?
No. Tindries les de perdre.
La Camille és molt forta.
És una de les meves primeres amigues a París.
Em va ensenyar que no tots els francesos m'odien per ser estatunidenca.
T'odien perquè els robes el nòvio.
Jo crec que la Camille està resolent el seu problema.
Creus que ha anat a avortar?
Sí. Aquí no és il·legal.
Elise, dubto que anés a fer-ho sola.
Jo també.
I jo.
Només busco una explicació del fet que hagi desaparegut així.
No és el primer cop que ho fa.
Si vol allunyar-se d'en Gabriel o els seus pares,
ho fa, però sempre ens ho diu.
Sempre.
JO JA HI SOC. ON ETS?
He de marxar a un dinar de feina.
Sé que estimeu molt la Camille.
Jo també.
Fem una cosa: ens mantenim informades.
Entesos.
Doncs resulta que l'haurem de convidar.
Que maleducada.
Perdó per arribar tard.
On eres? Els convidats arribaran de seguida.
Amb les amigues de la Camille. Ha desaparegut.
La Camille? No.
Tan guapa que és. Espero que estigui bé.
Per fi apareixes, Emily.
La Camille ha desaparegut. Hi ha indicis de delicte?
Diria que no.
Espero que no. És galerista, no una dictadora.
No en sabem res des de la boda,
i a sobre, està embarassada d'en Gabriel.
On és en Gabriel?
Buscant-la, com tothom.
Segur que necessita espai
i deu voler que la deixeu en pau.
És el que faria jo.
La col·lecció Quatre. Un regal per convidat.
És com la pel·lícula d'Antonioni, L'Avventura.
Un home surt a navegar amb la seva nòvia i l'amiga d'ella,
i la nòvia desapareix.
Però la troben?
Non.
El nòvio i l'amiga estan enrotllats
i s'obliden d'ella.
Els consumeix el seu propi interès.
La van matar? Va caure d'un penya-segat?
Qui sap? No els importa ningú més que ells mateixos.
Doncs és horrible.
El pitjor de tot és que ara no es podria rodar aquesta pel·li.
És culpa del GPS. Ara un mòbil es pot rastrejar.
Amb tanta connexió, no es fa bon cine.
Òndia, Luc!
Un dia, la Camille em va enviar la seva localització.
- I encara la comparteix? - A veure…
Sí!
Posa que és a Giverny.
És preciós. El jardí de Monet.
En Gabriel és a Megève. Què faig?
El que no va poder fer Antonioni: recuperar-la.
Merde. I ja podràs, tu sol?
En realitat, no.
Però no penso impedir una bona seqüela.
Bonne chance.
Què, t'agrada el teu nou despatx?
M'encanta.
Soc més productiu,
es respira diferent
i no munten sidrals.
No sempre serà així.
Doncs tancaré la porta i au.
Vull que parlem d'un projecte
que et vull assignar.
Fantàstic.
És de prestigi.
Treballaries en exclusiva amb Pierre Cadault.
És a dir, amb en Gregory Dupree.
És un malson.
Oui.
Lu-Anne, Philippe.
Que elegants que van.
És tot del seu gust?
No, Luc. Explica'ns la imatge que s'està projectant.
És el logotip de Boucheron.
No, són ciclistes.
Què? Perdó.
El fons de pantalla.
És una imatge original del Tour de França de 1985…
Treu-la.
D'acord. Voilà. Així millor.
Gràcies.
Però és el vintè aniversari de Quatre.
Esperàvem alguna cosa millor.
Una experiència innovadora.
Quina repercussió tindrà a les xarxes socials?
No heu creat ni un filtre?
On és, l'Emily?
No em diguis que ha marxat.
Falta alguna cosa.
Moltes coses, de fet.
Sí. Tenen tota la raó.
Falta alguna cosa.
"Falta alguna cosa" és l'eslògan de la campanya.
Perquè quan falta alguna cosa,
tothom hi para atenció.
Si us plau, seguin i preparin-se per al colofó.
Ostres, perdoneu.
Perdó, quina vergonya.
Tranquils. Ara es trobaran una autèntica sorpresa.
No suporto les sorpreses. Espero que sàpigues el que et fas.
Jo també.
Disculpin.
Senyores i senyors, em poden prestar atenció?
Mentre gaudien d'aquest dinar exquisit,
ha desaparegut un dels penjolls Quatre de Boucheron.
Per tant, tothom aquí present n'és còmplice.
Sí, i ara podran participar en la recerca del tresor de Boucheron
per trobar la joia desapareguda.
Per participar, han de seguir Boucheron a l'Instagram.
Hi penjarem pistes cada dia fins que aparegui el penjoll.
Qui trobi el penjoll desaparegut, se'l podrà quedar.
Sí.
De res.
Penjarem les normes a l'Instagram.
Recordin que han de penjar fotografies de la recerca del tresor
amb l'etiqueta "Boucheron Quatre".
Sí, com el número quatre, sí.
Això no sortia al pressupost. No podem regalar-lo.
És clar que no. Què hi tens, al cap?
Tranquils, sí?
No s'haurà de regalar res.
A vegades, hi ha coses que es perden i no es troben mai.
La vida és així, oi?
Penjarem pistes fins que se'n cansin,
se n'oblidin i ja està.
Entesos.
HA ARRIBAT A LA CASA DE CLAUDE MONET GIVERNY, FRANÇA
Hola, perdó.
Treballa aquí?
Oui, faig visites guiades.
Genial!
Estic buscant una amiga, sembla que és per aquí.
Deu estar netejant els nenúfars.
Sí, és una tradició que va començar el mateix Monet.
Te'n puc explicar més si t'interessa.
M'ho expliques mentre hi anem?
- I tant! - Som-hi.
Monet va comprar les plantes aquàtiques al viver de Latour-Marliac,
on acabaven de crear una nova varietat de nenúfars de colors
que es va presentar a l'Exposició Universal de París de 1889.
Abans de llavors, els europeus només havien tingut nenúfars blancs.
És allà! L'aniré a saludar.
Les barques són pels voluntaris!
Doncs em faig voluntària.
A veure…
Camille.
Emily, no vull parlar amb tu.
Entenc que vulguis estar sola.
Sí, així que deixa'm en pau.
Jo només faig de missatgera i vinc a dir-te una cosa.
Sí, i això t'encanta, oi?
Has dit a en Gabriel això de la Sofia i m'escriuen els dos.
He vingut a aclarir-me i no puc per culpa teva.
Què dius?
Tothom està preocupat.
La teva família, en Gabriel i jo.
¿Per això li dius que l'he enganyat,
perquè així estarà més tranquil?
No, perquè estic farta de guardar-te els secrets,
i que la teva família i amics ho paguin amb mi.
Ets una exagerada.
Mira qui parla, la que es va esfumar!
En realitat, has vingut fins aquí
perquè et sents culpable i prou.
Sí, em sento culpable, perquè accepto la meva part de responsabilitat.
Però tu no.
Volies una excusa per tallar la relació
i era més fàcil culpar-me a mi que admetre-ho!
És mentida!
Emily, pobre de tu que tornis a picar-me la barca.
Sí que és veritat!
I no pico la barca, intento fer-te tornar.
Que marxis!
Camille!
Quin desastre.
Això sí que ha estat culpa teva!
No m'esperava aquest comportament d'una adulta,
i encara menys voluntària.
Està prohibit banyar-se a l'estanc! Ho saps de sobres!
No m'ho puc creure!
Què ha dit?
Que està prohibit banyar-se.
No m'estava banyant, estava intentant no ofegar-me.
Faré un donatiu perquè no ens prohibeixin l'entrada de per vida.
Gràcies.
De res.
Ho sento.
Et vaig fer servir d'excusa.
No m'esperava casar-me tan aviat,
però en veure que feia feliços els meus pares i en Gabriel,
vaig tirar endavant.
Fins que ja no vaig poder.
Entenc que no vulguis decebre ningú,
però has de fer el millor per a tu.
No només per a mi.
Seré mare.
Felicitats.
No volia fer mal a ningú.
Només necessitava pensar.
I què has pensat?
Em vaig enamorar de l'art a Giverny.
Aquí entens
per què els impressionistes pintaven així.
Volien… plasmar la naturalesa,
que és imperfecta,
però també preciosa.
Vols que tornem?
NÚMERO DESCONEGUT
Madame Grateau? Soc la Noëlle Regnier, de Le Monde.
La vaig trucar fa uns dies.
M'agradaria parlar amb vostè sobre les condicions laborals a JVMA,
sobretot, sobre en Louis de Leon.
Ho sento, però estic molt ocupada. Adeu.
Gràcies.
I per substituir-me.
Hola, Gabriel.
Sofia.
Sí, sé que no em deus voler veure,
però acabo d'aterrar i he vingut de dret aquí.
Vull fer tot el possible per trobar-la.
Vull saber si està bé.
I després me n'aniré.
L'Emily l'acaba de localitzar a Giverny.
Ara ja estan tornant.
Però, abans que marxis,
ens podem prendre una copa.
D'acord.
Estic nerviosa.
S'alegrarà de veure't.
Ho creus de debò?
No m'ho pots fer, això. No tornis a desaparèixer.
Ho sento.
Va anar molt ràpid i no volia espifiar-la.
Et refereixes al bebè?
No, em refereixo a la boda.
No cal que ens casem.
Ja som família.
Passi el que passi.
Sofia?
No em podia quedar a Atenes pensant que t'havia passat alguna cosa.
Estava preocupada.
T'estimo, Camille.
I jo a tu.
De debò?
Sí. T'he d'explicar moltes coses.
Som-hi.
Estàs bé?
Sí.
Perquè sé què se sent quan t'enamores d'una altra.
En fi, si necessites res, ja saps que soc allà mateix.
Subtítols: Cristina Riera Carro