Estic bé.
Ja vinc!
Hola.
Bonjour.
- No hi és. - No vull l'Emily, sinó dutxar-me.
Tinc un lavabo i dues dones que el monopolitzen.
- Aniré ràpid. - D'acord.
Jo me'n vaig, així que fes tranquil.
Gràcies.
Si jo fos tu, no faria servir l'esponja rosa.
Apa.
Bon dia, Emily.
Bonjour.
Envia en Gabriel a la fleca.
Prou en tens tu, ja.
M'agrada caminar pel matí.
Però gairebé m'enduc la boulangerie sencera.
He comprat per a tres. No, quatre.
És bessonada?
Què dius! Compto a la Sofia.
Bonjour, Emily.
Tenien pains aux raisins avui?
Com ho porteu això, els tres?
Sembla un campament d'estiu, no?
On dormiu?
Al llit d'en Gabriel.
Que bé! Ben arrupits.
Ell dorm al sofà.
És clar, és lògic.
Deus pensar que estem com una cabra.
Què dius? No, i ara!
En fi, he de marxar a preparar-me per anar a treballar.
Sí, ens veiem després.
Fins després!
Les dues s'estan a casa seva, Min.
Estan al pis com les sardines al barril.
Sé que m'has dit que no digui ni mu,
però és que no entenc per què en Gabriel deixa viure amb ell
a la seva exnòvia, amb qui es volia casar, i a la nòvia d'ella.
Sembla un harem, això!
És normal, això, a França? Aquí és legal la poligàmia?
Per cert, saps què he vist mentre corria?
Homes sexis. Per tot arreu.
París està ple de tios sexis.
He estat tan capficada amb en Gabriel i l'Alfie
que no recordava que mola estar soltera.
I ara que no estic amb cap d'ells…
No esteu junts?
I el petó a Roland Garros?
Què hi fas, aquí?
Tinc la dutxa ocupada. T'he espantat?
- Doncs sí. - Em passes la tovallola?
M'has deixat parlar sense tallar-me?
I perdre'm que córrer et posa a cent?
Ni parlar-ne.
Mira, sé que tal com vivim no és genial,
però és només fins que trobin pis.
Maison Lavaux, Baccarat, Heartbreak.
És un plaer presentar Heartbreak,
la col·laboració entre Maison Lavaux i Baccarat.
Heu creat una obra d'art.
Ha estat un plaer.
Aquest està trencat.
Tots, Luc. Estan dissenyats així.
Que llestos.
Perdó, m'he equivocat de tren.
Bonjour, Alfie.
Ara toca parlar de la festa de llançament a Maison Baccarat.
- Gràcies per organitzar-la. - De res.
Els nostres col·leccionistes no es perden cap festa.
Per avaluar l'abast a les xarxes,
hem convidat influencers perquè publiquin
amb el hashtag #HeartbreakBall.
Antoine, estàs disposat fer-te fotos?
Encantat de fer-me fotos amb dones maques.
I homes. És un perfum unisex.
Què t'ha motivat a crear un perfum unisex?
El meu divorci.
El desamor és universal.
Ens passa a tots.
I tots anirem a la festa.
És un ball de màscares.
Baccarat proporcionarà un cavall i un carruatge
davant del local perquè s'hi facin fotos.
Amb quin propòsit?
Perdó?
Que passa res?
Que té a veure la festa amb el perfum?
Quina relació hi ha entre un ball de màscares i el desamor?
Doncs que a vegades no vols que la gent sàpiga com et sents.
I per això, et poses una màscara.
Així fas veure que ets algú altre.
Algú que no pateix per desamor.
L'amor és un ball de màscares.
Alfie, quina sorpresa.
Bonjour, Camille.
No et veia des de…
Sí, no he volgut sortir gaire.
Perdó pel que vaig dir.
Em fa sentir fatal haver fet que talléssiu.
No és culpa teva.
Vas dir la veritat. Jo la sabia i ells també.
Qui?
L'Emily i en Gabriel.
M'he tret del mig perquè, tot i el que diuen,
s'estimen i no em penso ficar entre ells dos.
Però ja fa temps que podrien estar junts
i no ho estan.
Què creus que vol dir?
M'ha agradat veure't.
Igualment.
A la meva mare li encanta el kir royal.
Li farà gràcia veure com el prenen els joves.
Però els joves en prendran?
Si els el venem bé, sí.
I si en fem una versió sense alcohol?
És un sector en auge gràcies al moviment sober curious.
El moviment què?
Sober curious.
Són generació Z i millenials
que tenen un plantejament sa de l'alcohol.
No són abstemis, però opten per no beure.
Llavors beuen, però no ho diuen?
No. No beuen i ho han de dir a tothom.
Els convindria beure.
Als EUA deu estar de moda, però és l'antítesi de la cultura francesa.
La meva maman em posava brandi al biberó.
Ara ho entenc tot.
El president Macron va prohibir el Dry January.
Així que…
Busca-ho a Google.
Gràcies, Emily, però els meus pares no voldran.
Les begudes sense alcohol no només són per als abstemis.
També són per a embarassades.
Ui. Désolée.
No passa res.
- No. Félicitations, Camille. - Gràcies.
Ja ho sabíem. Ens ho va dir l'Emily.
Bé, crec que ja hem acabat.
Sí.
M'AGRADARIA QUE PARLÉSSIM SOBRE EN LOUIS DE LEON.
HO SENTO, PERÒ NO.
PODRIES AJUDAR A CANVIAR LES COSES.
No, eau gazeuse no.
Teniu begudes sense alcohol que sembli que tenen alcohol?
Investigo si hi ha mercat per a Chamère sense alcohol.
Li pregunto al bàrman.
Entesos.
Dues copes de vi sense alcohol. Merci.
Soc jo o tots els parisencs s'han tornat molt més sexis de cop?
Sempre ho han estat,
però tu no treies la vista dels ulls verds d'en Gabriel.
Els té blaus.
Ho veus?
Avui li he vist més coses que els ulls.
M'ho podries haver dit!
Au va, però si t'he fet un favor.
T'havies de ficar a la dutxa amb ell.
Què dius! Podríem haver tingut una història,
però ara serà pare,
i veient com m'ha tractat avui l'Alfie,
no vull saber res més de cap dels dos.
Abstinència de penis?
Si ho vols dir així…
Doncs ja t'aviso
que ho vaig fer un cop i em plovien penis per tot arreu.
És que nedava en…
Vi. Just a temps.
El demanen?
És la primera ampolla que obrim, així que no gaire.
I aquelles embarassades d'allà?
Prenen vi normal.
Salut.
Persistent.
Té cos. Recorda la kombutxa.
O suc de poma ranci.
Ai, mira el missatge del meu pare.
"Quin orgull".
Que bé, no?
No, està orgullós perquè surto amb en Nicolas.
Li encantaria que em casés amb l'aristocràcia de la moda.
Segur que no era en aquest sentit.
PAPA QUIN ORGULL
Vaja, sí que ho era.
Sé que el meu pare podria ser molt pitjor.
- Com el d'en Nicolas? - Sí.
Però detesto que em faci bullir la sang.
Perdona, voldrem vi de debò, s'il vous plaît.
De seguida.
I dos bons xopets de tequila.
Dos. Entesos.
Gandules per aquí.
I allà hi haurà les cabanes.
Això és molta inversió.
No la fem nosaltres.
Per això em preocupa. Mai has depès de ningú.
De debò vols tenir un cap?
Un cap?
A qui et refereixes?
A en Louis de Leon.
En Louis és el meu soci, no el meu cap.
Què passa, Sylvie?
No vols que obri un club a París?
Creus que t'eclipsaré?
Laurent, no m'agrada aquell home.
I no me'n refio ni un pèl.
Doncs refia't de mi. Confia en mi.
No és per tu!
No, és clar.
Crec que tot el que ha fet relacionat amb el club
és per fer-me callar.
Fer-te callar?
Això no té res a veure amb tu.
El diari Le Monde
vol que expliqui com es comporta amb les seves treballadores.
I ja et dic jo que no gaire bé, que ho he viscut.
Però sense mi no hi ha article.
Ei, Luc!
Vius en un vaixell?
Sí.
No em sorprèn gens.
És per allà.
Fins aviat.
- Salut. - D'acord. Salut.
Ai, per cert!
Gràcies pel que vas fer pel restaurant.
Non.
Hi vas dur la inspectora de Michelin.
No, de Michelin, no.
Inspecciona neumàtics de la marca.
Control de qualitat.
Perdona, tenia entès que…
Bé, et deixo que pengis… els teus sostenidors.
Putain.
No m'ho puc creure, Luc.
M'has utilitzat perquè el teu amic aconseguís l'estrella.
Què? No és veritat.
I no és un amic, és un client.
Pitjor. És abús d'alimentació privilegiada.
Però vas dir que es mereixia l'estrella.
Sí, però no podem tenir preferits.
Si Michelin descobreix que s'ha revelat la meva identitat
i que he participat en aquest joc brut,
el teu client no rebrà cap estrella
i el seu restaurant serà un forat negre.
Marianne, espera!
Ho sento. Marianne, no marxis.
Tu no m'hi vols, aquí.
Que sí. M'encanta que vinguis.
Però si no hi tinc ni raspall de dents.
Marianne, i aquesta nit?
No vindràs amb mi al ball?
- No. - Com que no?
El meu anonimat és primordial.
No em poden veure mai més amb tu, Luc.
Tothom m'abandona.
Primer tu i ara la Marianne.
- Jo? - Sí.
Però si soc aquí, tot i que he de treballar.
Com va a JVMA?
Quel bordel.
Bordel?
És un bordell?
També vol dir 'merder'.
Com la meva vida.
Ai, no, Luc.
Sento tot aquest embolic amb l'estrella d'en Gabriel.
La Marianne ha dit res, d'això? La hi donaran?
Pots deixar de pensar en el xef un moment?
Tens raó, ara no toca.
Estàs enfadat?
Em sento culpable perquè marxessis.
Com ha de ser.
Però no va ser només culpa teva.
No em sentia valorat
i me'n vaig adonar gràcies a tu.
Així que merci.
De res.
La Sylvie ha preguntat per mi?
Vull demanar-li perdó, però no m'agafa el telèfon.
Aquesta nit anirà al ball, vine i parles amb ella.
Com que duràs màscara, no et veurà venir.
I a més…
El cafè. Tot em recorda la Marianne.
Et fa gràcia?
Esperes el príncep blau?
Oui. Es diu Jacques, i té cinc estrelles.
Quin bon partit.
On vas?
La festa de llançament del nou perfum de l'Antoine, Heartbreak.
Era avui?
M'hi va convidar, però he de treballar.
He de salvar les aparences per a Michelin.
És un ball de màscares?
Sembles l'Alfie.
Les màscares serveixen per amagar-se.
Pots divertir-te, ballar
i fingir que ets una altra persona sense complicacions.
Creus que soc complicat?
Crec que tens moltes responsabilitats.
No ens hauria d'impedir estar junts.
Junts?
Jo sento el mateix per tu.
I tu?
Crec que només podríem estar junts
si fóssim persones diferents.
Esperes el moment oportú?
Excusez-moi?
Se'm reconeix?
Tot anirà bé, ja ho veuràs.
La Sylvie t'aprecia, tot i que no ho dirà.
D'això intento convèncer-me. Bonne chance.
Una copa de xampany?
Anem iguals!
Si és que quan es té bon gust…
Aquesta càmera va ser molt bona idea.
A veure…
Tres, dos, u, posa!
Increïble.
- Fins després. - Adeu.
Al·lucinant, Antoine.
Començo a estar fart de Heartbreak.
Què vols dir?
Me'l ruixen a la cara amb cada foto.
He de sortir.
Però només cinc minuts!
Els influencers han d'influir!
Hola, Cooper.
Hola.
Tot això és una passada.
Perdó per haver estat tan plasta.
No vas entendre la meva idea sofisticada.
Sí, no la vaig captar.
Et queda bé l'esmòquing.
Doncs ja veuràs quan balli.
Ho fas superbé!
Ma mare veia programes de ball.
Vaig anar a classes amb ella.
Ai, que ets mono.
El perfum serà tot un èxit. I saps què vol dir això?
Que treballarem junts.
I que tu seguiràs vivint a París.
Això sembla. No em desagrada.
Però trobo a faltar veure-la amb tu.
No surts amb en Gabs.
Creia que ja hi sortiries.
Doncs no.
Perdó pel que vaig fer al tennis.
Creia que m'havia ficat pel mig.
T'entenc, estaves dolgut.
Estava destrossat, Cooper.
Però ja estic bé. Fas una doble?
Una doble?
Això!
Escolteu, heu vist l'Antoine?
Doncs busqueu-lo. Els influencers estan impacients.
Sí, ara mateix!
Bonsoir.
T'has escapolit del restaurant?
El restaurant?
Quin restaurant? Em deu confondre amb algú altre,
molt més complicat que jo.
Qui és, vostè, doncs?
Em dic… David…
Guetta.
El DJ?
Aquell no. M'ho diuen molt.
I vostè?
Anna O'Leary. Soc mestra de mates.
Un plaer conèixer-la, senyoreta O'Leary.
És d'Irlanda?
Sí, és clar.
Però no em demanis que faci l'accent.
M'haurà de disculpar, David, però he de trobar a l'Antoine.
Espero tornar-la a veure, senyoreta.
Marianne, no deies que no et podien veure amb mi?
Gràcies a la màscara, sí.
M'has posat en una posició difícil.
No puc revelar la meva identitat al xef Gabriel.
Va en contra de les normes.
Però si ho explico a Michelin, em faran fora.
Només m'arriscaria per algú que vulgui una relació seriosa amb mi.
Jo. Jo vull estar amb tu, Marianne.
Però si ni vivim junts.
Vine a viure al vaixell amb mi.
De debò?
És clar que sí.
Ara torno.
Per què?
Xef!
He anat molt al seu restaurant i m'agrada.
Podria guanyar una estrella Michelin, però li caldrà un bon xef pastisser.
Jo no li he dit res.
Gràcies, desconeguda.
- Perdó per arribar tard. - Ei!
He necessitat ajuda per vestir-me. Què m'he perdut?
Resulta que amb la màscara la gent se sincera.
Et refereixes a en Gabriel o a l'Alfie?
Als dos.
Creia que podria passar pàgina,
però m'agraden molt tots dos.
I ara has de triar?
Algú s'ha posat calent amb el rotllo Bridgerton.
És que al·lucino.
Anem a dins, va.
En Nicolas ja ve, ara ens veiem.
Per cert, sobre això de triar… No et mengis el coco.
GRÀCIES PER TOT. AIXÍ ÉS COM ES PUBLICARÀ.
LA MARCA QUE LOUIS DE LEON DEIXA EN LES TREBALLADORES
"AVIAT ES VA CONVERTIR EN UN MALSON…".
LES TREBALLADORES DE JVMA EVITEN EL VESTIDOR.
D'ACORD AMB SYLVIE GRATEAU,
ELS ASCENSOS DEPENEN DE FAVORS SEXUALS.
Mindy.
Bonsoir.
Gràcies pel que vas dir a l'Emily.
Ai, mare. Li dic tantes coses! És pel barret que va dur a la feina?
Ho sento, vaig provar d'evitar-ho.
No, em referia a allò del vestidor de JVMA.
Ostres. T'ho va explicar?
Sí i encara sort.
Els homes com en Louis de Leon han de pagar pel que fan
És clar.
NO PUC VENIR. VINE A CASA, ÉS IMPORTANT.
Perdona, he de marxar.
Tranquil, és aigua. No et ruixaran més perfum.
Merci, Emily.
Un moment… Ara sí. Perfecte.
Allons-y.
Gràcies per encarregar-te de tot.
Ara ja ens podem relaxar i gaudir.
Has vingut acompanyada?
Doncs…
Sí.
Quina sort. Passa-t'ho bé.
Vols ballar?
Com si fóssim l'Anna i en David?
Millor ser nosaltres.
Tant de bo no hi hagués ningú més. Només nosaltres.
I no pot ser?
No vull treballar només amb tu, vull estar amb tu.
No t'hauria d'haver deixat. La vaig cagar.
No crec que l'hagis cagat.
Ostres, tu no ets…
Creies que era l'Emily.
I per això els balls de màscares són una mala idea.
Apa, adeu.
Julien, què hi fas, aquí?
Estàs preciosa.
Ballem?
I tant.
Et demano perdó per com vaig marxar
i t'agraeixo tot el que has fet per…
Julien, para.
No cal, tot està bé.
- Segur? - Que sí.
Ets de la família i tens la porta oberta.
Gràcies.
Però que sàpigues…
No és un bon moment per treballar a JVMA.
Vigila amb qui vas.
PERDONA'M, REI.
Ho acabo de veure.
Has fet bé.
Bé.
Ja ho veurem.
Disculpa'm, Antoine.
PERDONA'M, REI.
LA MARCA QUE LOUIS DE LEON DEIXA EN LES TREBALLADORESƒ
I les mentides que diuen del meu pare?
És molt categòric.
Estàs bé?
Fa molts anys que intenten enfonsar-nos.
És mentida.
Sé que costa d'acceptar, però crec que és veritat.
- M'han arribat coses. - Sí?
Ho sento, però el teu pare no és com et penses.
Estimes el teu pare.
Jo també estimo el meu,
però m'ha fet mal tants cops que ja m'he descomptat.
És horrible,
però a vegades els pares ens deceben.
Això ens farà molt de mal, Mindy.
Ja ho sé.
Et necessito al meu costat.
Estaré al teu costat.
Sempre que siguis al bàndol bo.
Què passa?
La nit d'avui, el carruatge…
És com un conte de fades.
No pot ser real.
Per què no?
Perquè demà no serem l'Anna i en David i tornarem a la vida real.
¿I si…
ens oblidem de la vida real per una nit?
I vivim aquest conte de fades.
M'encantaria.
Subtítols: Cristina Riera Carro