Скромне яблуко є гордістю батьківщини нашого кухаря,
тому ми назвали цей десерт «Cмак Нормандії».
Ти вже скуштувала достатньо Нормандії.
Але зовнішність може бути оманлива.
Я справді думала, що це яблуко.
Це trompe-l'oeil.
Перепрошую?
«Замилення ока» французькою.
Оптична ілюзія.
Може, вина?
Так, будь ласка.
Дозвольте відкрити його для вас.
Що?
Це шоколад.
Усе-таки шкода, що не вино.
-Смачного, пані. -Дякую.
Він зводить мене з розуму.
Вибачте за шоу фокусів.
Чому? Нам сподобалося.
Пляшка вина, зроблена з шоколаду? Хто таке їстиме?
Це трохи занадто.
Ні, це дивовижно.
Тобі слід подати таку жінці, що сидить отам.
Пам'ятаєш, що дівчина Люка – мішленівська інспекторка?
Вона тут була вже тричі.
-Це ж добрий знак, правда? -Так.
Я не хочу обнадіюватися.
Може, смак Нормандії підсолодить твої шанси.
Мабуть, не пошкодить.
Ти не можеш зупинитися. Як невгамовний мопсик.
Мопси насправді ліниві.
Я більше на тер'єра схожа. Ми живемо заради роботи.
Це правда.
Ти як моя подруга Лі, яка має приєднатися до нас на вино.
Вона живе в Лондоні і почала розвивати власний бізнес.
Я б залюбки послухала про це.
Так, тобі сподобається.
Не відчиняй.
Ти сплющиш мої молекулярні суфле.
-Привіт. -Добрий вечір.
Привіт. Рада знову побачитися.
Навзаєм.
Ми замовили тобі вина.
Не цього.
-Що це… -Ось і воно.
Ні. Я не вірю.
Смачного.
Вибачте. Я скоро буду.
-Привіт. -Будьмо.
Доволі вражаючі десерти, так?
Неймовірні.
Ґабріель рухається у правильному напрямку.
До зірки?
Це мішленівським богам вирішувати.
Це все? Я більше нічим не можу допомогти?
Є дещо, з чим можна допомогти.
Вечеря за мій рахунок.
Або рахунок «Агенції Ґрато», якщо Сільві дозволить.
Удачі з цим.
Це було найдорожче відвідування чужого столика.
Ненавиджу брак контролю.
Схоже, для тер'єра в тобі є справа.
Лі?
Я намагаюся запустити продукт для догляду за шкірою в Парижі.
Я продаю лише одразу споживачам,
але я маю інвесторів і можу дозволити собі паризьку маркетингову фірму,
можливо, навіть «Агенцію Ґрато».
То вино було замилюванням ока.
-Чим? -Нічого.
Коли Ем вивчає нову французьку фразу, то любить казати її не до речі.
Винна. Але я б залюбки почула більше про продукт.
Добре.
ЕМІЛІ В ПАРИЖІ
Щоразу, коли я підходжу до плити,
він кричить, що я сплющу його безцінні молекулярні суфле.
День переїзду?
Так. Принаймні, це не далеко.
Дай допоможу.
Дякую.
Привіт.
Отже, це буде дитяча.
Або моя арт-студія.
Немовлятам не треба світла.
Вони лише сплять. Комірчини вистачить.
І так, нам потрібні меблі.
Тому ми підемо на блошиний ринок Сент-Уан.
Обожнюю цей ринок. Він величезний.
На відміну від цього.
-Ну, я піду на роботу. -Добре.
-Побачимось. -Побачимось.
-Удачі на ринку. -Дякую.
Я проведу тебе,
бо треба ще дещо принести від Ґабріеля.
Розпаковуючись, я знайшла твою річ.
-Ось. -Ні.
Залиш собі.
Це твоєї бабусі. Вона належить твоїй сім'ї.
А ми будемо сім'єю, залиш собі.
Дякую.
«АГЕНЦІЯ ҐРАТО»
Привіт.
Ось і він!
Ми дуже раді, що ти повернувся.
Я теж.
Але я сумуватиму за власним кабінетом.
І за моїм столом.
Так.
Надіюсь, ти насолодився.
Сільві, до нас сьогодні прийде новий клієнт.
Я знаю. Я отримала запрошення в календарі.
Але не прийняла його.
Добре… прийняти.
Це стосовно того чудового зволожувача обличчя «Кедіенс».
Знаю. Я прийняла запрошення.
-Люку. -Так?
Можеш зайти до мене в кабінет?
-Маєш на увазі, один-на-один? -Так!
Але чому?
Ми з Лораном були такі зайняті відкриттям клубу,
що не відсвяткували його день народження.
Я хочу повести його на вечерю в якесь особливе місце.
Гаразд.
Потрібна рекомендація?
Радше бронювання в закладі, де неможливо знайти столик.
Як думаєш, Маріанна
могла б використати зв'язки…
Так, звичайн!
Дуже радий допомогти тобі.
Дякую.
Вона попросила про послугу? Це добре.
Заради надбавки тобі потрібні кращі стосунки з Сільві.
Вона щойно заново найняла Жульєна.
Не думаю, що зараз вдалий час, щоб просити більше грошей.
Якщо не зараз, то коли?
Я подзвоню в «Амброзію».
До кінця вечора ти отримаєш надбавку, на яку заслуговуєш.
Думаєш?
Маріанно?
«Кедіенс» одразу розм'якшує темні кола під очима.
Яких у мене й не було.
Наші продажі онлайн пристойні,
але отримати місце на полицях магазинів непросто.
Це конкурентний ринок.
Що?
Ні, нічого. Ти просто дуже світишся.
Вона має бути такою сяючою?
Так.
Час матовості минув, настав час вологості.
Це корейський тренд у красі під назвою «скляна шкіра».
Усі корейські б'юті-блогери долучилися.
Завдяки гіалуроновій кислоті, пептидам і антиоксидантам
він не лише захищає і пом'якшує,
але й фіксує вологу для повного оскління.
Можливо, це новий La Mer.
Нам лише треба, щоб він знайшов тих самих покупців, і вони
могли його спробувати.
Ну, я маю знайому в Галереї Лафаєт.
О боже. Справді?
Але події з пробами є дорогими і не завжди ефективними.
Я розумію ризик.
Добре, я зроблю дзвінок.
О боже.
І все-таки, як сильно я свічуся?
Дуже сильно.
Так.
То що думаєш?
Цей ринок нескінченний.
Із чого нам почати?
Із цього.
О господи.
Поки в нас немає справжніх меблів,
для дитячих іще трохи зарано.
Але він такий милий.
Годі тобі. Будьмо практичними.
Глянь на цей мольберт.
Помацай.
Це французький дуб і залізо.
Виглядатиме приголомшливо біля вікна, що виходить на площу.
Я думала, ми маємо бути практичними?
Це практична річ.
Я користуватимуся нею.
Що?
Я вже сказала, що то кімната – дитяча.
Так, вона нею і буде.
Коли дитина народиться.
Ти вже звучиш так, наче не хочеш дитину.
Ні, Камілло.
Слухай, я розумію.
Тебе втягнули в це. Але останнім часом у тобі багато негативу,
наприклад, коли ти кажеш: «Хай дитина спить у комірчині».
Це був жарт.
Та чи справді?
Так.
О боже. Купуй чортового коня-гойдалку, якщо він такий важливий.
Так і зроблю.
Чудово.
«АМБРОЗІЯ»
Серйозно?
Як ти знайшла вільний столик?
Я знаю способи.
Доброго вечора.
-Доброго вечора. Вітаємо в «Амброзії». -Мерсі.
Ваше ім'я?
Ґрато. Столик на двох.
У мене пише, що на чотирьох.
Чотирьох?
Так.
Інші двоє вже сидять…
Привіт!
Ми тут.
Привіт.
Боже мій.
Ходімо. Знайдемо інше місце.
Ні.
Ми вже тут, то давай добре проведемо час.
Ходімо?
Привіт, Лоране.
-Ти як? -Добре. Доброго вечора.
Сідайте.
Ти дуже вдумливий, Люку.
Яка несподіванка.
Люк не винен.
На жаль, я не можу зробити бронювання і не бути присутньою.
Звичайно.
Та не хвилюйтеся.
Тут про мене завжди дбають.
Сьогодні у вас буде незабутня вечеря.
Не сумніваюся.
ДУХ ДЖІДЖІ
Вибач, що змусив чекати.
Та нічого.
Я думав, що вже закруглюсь, але люди досі є.
Мабуть, пішли чутки про нові десерти.
Чутки ширяться надто повільно.
Яблуко. Я використав айсинг.
і наприкінці додав шоколадне стебло та листок м'яти.
Ось так.
Ідеальне з усіх сторін. Як я.
До зустрічі.
То це через тебе у нас повна посадка.
Просто роблю свою роботу.
Так, і Фабіен, схоже, робить мою.
Захопив мою кухню зі своїми суфле і пляшками вина з шоколаду,
на кожному замовленні яких я втрачаю гроші.
Мені треба випити. Можемо піти кудись?
Хочу повести тебе в моє улюблене вечірнє місце.
Сподіваюсь, це не буде знову дах.
Ні. Хіба ти наполягатимеш.
Солодкий смаколик на завершення дегустації.
Ще.
-Гляньте на них. -У мене більше не влізе.
А я не можу зупинитися.
Це одна з моїх найкращих вечер.
Чудова їжа і ще краща компанія.
Для нас це велике задоволення.
І ми пригощаємо вечерею.
Це дуже ґречно.
Надіюся, ми зможемо колись віддячити.
Звісно.
Я хочу надбавку.
Люк намагається сказати, що він був дуже відданий вам, Сільві,
значно більше за Емілі чи Жульєна.
Так.
І він хотів би дослідити можливості
розширення своєї ролі та компенсації в «Агенції Ґрато».
Саме так.
Он воно що.
Але святкова вечеря мого чоловіка геть не є доречним моментом
для цієї розмови.
Давай обговоримо це іншим разом.
Так. Звісно.
Ось рахунок.
Дякую за компенсацію нашої вечері.
Було б прикро втратити одну з тих безцінних зірок.
Через вибух.
Як ви смієте, Маріанно.
Вибачте, ми знайомі?
Ця жінка – шахрайка.
Що?
Це неправда.
Вона не мішленівська інспекторка.
Була нею колись.
Її звільнили минулого року за інсайдерське обідання.
Вибачте. Як ви це знаєте?
Бо я мішленівський інспектор.
Ви маєте бути анонімними. Я відзвітую про вас.
Прошу дуже. Звітуйте.
Чекатиму з нетерпінням.
Приємного вечора.
Цього разу ми не змогли компенсувати рахунок.
Дякуємо, що вечеряли в нас.
Люку.
О боже.
Я не зможу цього дозволити.
Принаймні, без надбавки.
Я заплачу.
Мерсі.
Нашій розмові доведеться зачекати.
Як і Ґабріелевій зірці…
Я так розумію.
Що відбувається?
Я приїхала в Париж, бо хвилювалася за тебе.
Я не планувала жити тут.
Ще й навпроти твого колишнього.
То це кінець?
Ти їдеш?
Так, вертаюсь додому.
Софіє, чекай. Ми можемо поговорити?
Знаєш, ти могла б поїхати зі мною, якщо хочеш,
до Афін.
Виховувати дитину можливо не лише в Парижі.
Ти знаєш, що я не зможу.
Через нього.
Ти не можеш жити далі, ніж за три квартали від Ґабріеля,
не те що три тисячі кілометрів.
Це несправедливі слова.
Камілло. Ти надзвичайна жінка.
Але у мене є життя в Афінах.
Дай знати, коли зможеш приєднатися до мене там.
Вибач, Люку.
Чому ти брехала, Маріанно?
Бо ти хотів, аби я грала цю роль. Вона дуже тебе вражала.
Я був би з тобою. Незважаючи ні на що.
То де ти працюєш, якщо не в «Мішлені»?
Скільки разів мені казати?
Я працюю в телефонній фірмі.
Ти божевільна.
Я знаю.
Так, знаєш.
Знаю.
РЕСТОРАН «ШАРТЬЄ»
-«Бульйон Шартьє»? -Так.
Не думала, що ти ходиш сюди.
Сюди завжди стоїть черга.
У цей час її немає.
Тут ми розслабляємося після довгої зміни.
-Привіт! Як справи? -Привіт!
-Х'юго! Жеребцю ти! -Гляньте, хто прийшов.
Так! Чудово.
Емілі, це Х'юго.
Не довіряй жодному його слову.
-Добрий вечір. -Добрий вечір. Радий знайомству.
Мені можна тут бути?
Я не порушую якісь таємні правила кухарського клубу?
Мем, ви порушуєте всі правила.
Але ми зробимо виняток,
бо Ґабріель рідко приходить останнім часом.
Зайнятий спогляданням зірок.
Не знаю, про що ти.
Годі тобі, Ґабріелю. Не клей дурня.
Ти знаєш, що «Дух Джіджі» ввійшов у короткий список.
Існує короткий список? Він публічний?
Просто чутки кухарів.
Це дуже маленька, тісна спільнота.
Ми не всі спимо разом, хоча спимо.
Гей.
Тож хильніть.
І наздоганяйте, бо ми граємо
-у Бісквіт. -Бісквіт.
-О боже. -Так.
Бісквіт?
-Здрастуйте. -Будьмо.
Бісквіт!
Вибачте.
Гаразд, Мішлене. Твоя черга.
Я б хотів із цієї нагоди сказати…
Ходять чутки, що для мене найважливішим є
ресторан високого класу,
у який люди хочуть повертатися знову і знову. І все.
-Звичайно. -Звісно.
-Це божевілля. -Звісно.
І зірка також не завадила б.
Так.
І я сподіваюсь, для тебе це станеться, бо цей телефонний дзвінок
цілком змінює твоє життя.
-Так. -Уже змінив.
Прошу, замовкни. Так, замовкни.
Ти замовкни.
Хто знав, що кухарі можуть бути такими веселими?
Тут так красиво.
Смішно, що Пон-Неф означає «новий міст», хоча він найстаріший у місті.
Жива музика й урок історії Франції? Оце вечір.
Я просто хочу зупинити час,
цей момент, розділений із тобою.
Я кохаю тебе, Емілі.
Сподіваюся, ти це знаєш.
Тепер знаю.
Я теж кохаю тебе, Ґабріелю.
Не думаю, що колись зможу грати в цю гру знову.
Що? Я… Ні.
Я була дуже вражена собою.
Я не впевнений.
Ще раз дякую за вечір. Я чудово провела час.
Я теж.
ГАЛЕРЕЇ ЛАФАЙЄТ
«Кедіенс» ідеально підходить для лімфатичного висушування
та пом'якшення темних кіл.
Яких у мене немає.
Невідомий бренд рідко знаходить популярність так швидко.
Побачимо, які будуть продажі.
Я зазвичай не приймаю скерування від друзів,
але ти зробила правильно, що залучила Лі.
Дякую. Рада, що ризик виправдався.
Ви обидві вже пробували «Кедіенс»?
-Ні. -Ще ні.
Що ж, ви не можете рекламувати його, не відчувши цього скляного світіння шкіри.
Ну ж бо.
Ми впевнені, що продукт Лі справді відповідає її опису?
Бо ви нагадали мені дещо, і я трохи порився,
і вам обом треба це бачити.
Люку. Ходи сюди.
Що?
Лі була на шоу «Лігво лисиці» торік.
Що це за шоу?
В Америці воно зветься «Акули бізнесу».
Треба все переінакшувати.
Завдяки гіалуроновій кислоті, пептидам і антиоксидантам…
Вона казала це нам.
Це той самий продукт.
-Так, зачекайте. -Це просто фантастика!
Він захищає, пом'якшує і фіксує вологу
для чуттєвого збудження і взаємного задоволення.
Непростий крем для обличчя.
Ну, я спробувала це вдома з чоловіком, і нам це сподобалося.
Ми всю ніч ковзали на простирадлах.
О боже.
Але рентабельність надто низька.
Я не йтиму в Harrods за лубрикантом.
«Кедіенс» – це… змазка?
Для обличчя.
І я хочу спитати вас…
Я гадки не мала, клянусь.
…нащо вам брати…
На ринок краси дуже важко пробитися,
але цьому продукту справді вдається.
І гляньте на мою шкіру. Я наче немовля.
Наче щойно з утроби.
Марґо, нам треба тобі дещо сказати.
Тобі краще сісти.
Ми вважаємо, що ціну треба підняти.
Так.
Я теж про це думала.
Так, що більший попит, то важче його має бути дістати.
Згодна.
Наші полиці досить наповнені,
але, думаю, ми зможемо прослизнути через чорний хід.
Дякую, що вставите його.
Не можу повірити, що нам це зійшло.
Я почуваюся дешево.
Хочеш сказати Марґо правду?
Звісно, ні.
Боюсь, що я набираюся від тебе. Не впевнена, що мені це до душі.
Емілі, мабуть, тобі здається, що всі хочуть обманути тебе.
Ні. Чого б то?
Ти не сказала їй?
Люку, це твій безлад, а не мій.
Поговоримо про це завтра.
Про що?
Це трохи ніяково.
Або, можливо, ти посмієшся.
З'ясувалося, що Маріанна не є мішленівською інспекторкою.
Я не розумію. Що?
Він каже, що вона шахрайка.
А як же Ґабріель?
Виходить, він не отримає зірку?
-Але… -Емілі.
Зберігай спокій і дай мені пояснити.
Усе почалося з палкого роману.
Це… Що?
Останнім часом у мене багато стресу.
Я мало не вийшла заміж.
Переїхала.
Переживаю розставання.
А цього ранку в мене почалися виділення,
і тепер я хвилююся через дитину.
Ви вагітні?
Так.
Мені слід було прийти раніше.
Ви зробили домашній тест?
Я трохи розгублена.
Розумію.
Що ж, давайте глянемо.
Я щойно була в гінекологині.
Що ж, я не вагітна.
О господи.
Камілло.
Що? Мені прикро. Що сталося?
Нічого не сталося. Я не вагітніла. І все.
Що вона сказала?
Сказала, що мій тест, мабуть, був помилково позитивний,
що це рідкість,
але ліки, які я приймала, могли спричинити це.
Вона думає, що в мене не було місячних через стрес.
Це ж треба.
Ти пережила дуже стресовий період.
У тебе все гаразд?
Усе моє тіло відчувалося по-іншому. Я була впевнена, що завагітніла.
Я не сумнівалася.
Впевнена, колись це станеться.
Так?
Як Ґабріель сприйняв новину?
Ой.
Камілло.
Я ще не казала йому, бо…
він був такий щасливий, такий захоплений цим
і надавав багато підтримки.
І дитина тримала нас у житті одне одного.
Не знаю,
-що буде. -Зачекай.
Спокійно. Тобі треба спершу присвятити час собі.
І коли будеш готова, розкажеш новину Ґабріелю.
Привіт, який приємний сюрприз.
Я не впевнена.
Усе гаразд?
Не зовсім.
Дівчина Люка – все ж не мішленівська інспекторка.
Її звільнили рік тому,
і відтоді вона прикидалася.
Навіщо?
Не знаю. Щоб вразити Люка?
Знаю лише, що ти не є близький до зірки.
Скільки часу, зусиль і грошей.
Я знаю. Мені дуже прикро.
Вибач, я на секунду.
Що ти робиш?
Ні!
Ти відкрив її!
Мої суфле!
Ні, це мої суфле.
У моєму ресторані.
Тепер пакуй свої магічні штучки і геть із моєї кухні.
Тебе звільнено.
Давай!
Чесно, це таке полегшення.
Напої за мій рахунок!
Так!
Ніколи не бачила його таким щасливим. Треба частіше втрачати зірку.
Думаю, він напускає на себе, а завтра зіткнеться з реальністю.
Піду подивлюсь, як він.
Гей-гей.
Випий шампанського.
-Привіт! -Вечір!
Замовляй випити, це вечірка.
Вони заручились?
Що? Ні. Можеш уявити? О боже.
-Тоді що він святкує? -Камілло!
Привіт.
Мені не дають мішленівську зірку.
Це добре?
Так, добре. Дуже добре.
Це був завеликий тиск.
І я звільнив того фокусника, треба випити за це.
Слухайте, чесно кажучи, у мене є все, що треба.
Чудовий ресторан,
розумна, красива… дівчина
і дитина на підході.
Я найщасливіша людина в світі.
Шампанського?
Ні. Не для мене. Дякую.
Дитина.
-Будьмо. -Будьмо!
Переклад субтитрів: Роман Захарчук