Hvordan kan du spise etter det du gjorde?
Marcello svarer ikke på sms, og jeg får bare telefonsvarer.
Han vil ikke ha noe med meg å gjøre lenger.
Vær så snill.
De må ikke selge til JVMA.
Det er du som har en vendetta mot dem.
Jeg bryr meg om Marcello som person, ikke som et merke som må reddes.
Kanskje du kan begge deler.
Ikke første gang du blander business og fornøyelse,
og du er ganske flink til det.
Og nå vil jeg ha det atskilt, som du har rådet meg til.
Har du ombestemt deg?
Han skulle ta meg med til Solitano, så jeg skal se etter han der.
For å overbevise han om at din tur til Roma
ikke hadde noe med meg å gjøre.
Vel, buona giornata, da.
Arrivederci.
CIAO, DET ER SYLVIE. JEG ER I ROMA.
HEKKING I ITALIA
MOBIL
Buongiorno, bella.
Beklager, jeg kan ikke være søt nå.
Nico og jeg slo opp.
Hva? Hva skjedde?
Han bryr seg bare om å bli direktør, og han ville kontrollere meg.
Akkurat som pappa.
Så leit, Min.
Det er ikke det verste.
Takket være Nico ble vi diskvalifisert fra Eurovision.
Hva? Hvordan?
Han brukte "Mon Soleil" til solkremen
og postet den på nett,
og Eurovision forbyr all kommersiell bruk.
Du kan saksøke.
Prøv å si det til Eurovision-dommerne. Vi er ute av konkurransen.
Da kan heller ikke Marcello stole på Nico.
Tuller du? Ingen kan det.
Jeg orker ikke snakke om det. Hvordan er romantikken?
Det er en lang historie,
men Sylvie ødela alt, og romantikken er borte.
Hvis Sylvie er der, kan jeg også komme?
Jeg må komme meg bort fra Paris.
Jeg tror ikke det er...
Jeg booker ettermiddagsflyet.
Send meg hotellinfoen. Elsker deg!
Boungiorno.
Hvor er hovedkontoret til Muratori?
Hva da Muratori?
Kontoret.
Fabrikken.
Marcello Muratori.
- Marcello Muratori. - Sì, Marcello Muratori.
Sett deg. Vil du ha kaffe, croissant, cappuccino?
No, grazie.
Sett deg.
Emily?
Oui. Jeg mener: sì.
Marcello har ikke kommet fra Roma ennå. Jeg trodde du skulle komme med han.
Jeg skulle det, men planene ble endret.
Unnskyld, hvem er du?
Jeg er moren hans, Antonia Muratori. Velkommen.
Så hyggelig å møte deg.
Jeg gledet meg til å treffe denne Emily
som Marcello ikke slutter å snakke om.
- Virkelig? Snakker han om meg? - Helt siden han traff deg.
Hvorfor er du her alene?
Jeg ville overraske han.
Du kan overraske Marcello til lunsj. Det er Marias bursdag.
Fantastisk. Hvem er Maria?
Hun er en av fabrikk-kutterne våre. Hun har jobbet her i årevis.
Så hyggelig. Er det en spesiell bursdag?
Nei, men hun er spesiell.
Det er alle som jobber hos oss.
De er som familie.
Emily?
Hva gjør du her?
Overraskelse.
Jeg skulle vise byen til Emily.
Ok.
Takk, mamma. Jeg overtar nå.
Så...
Forfølger du meg nå?
Nei.
Jeg kom hit fordi jeg hadde ingen anelse
om det sjefen min gjorde.
Jeg kom til Roma kun for å treffe deg.
Så, hvis du fortsatt har lyst, vil jeg gjerne se byen din, som planlagt.
Greit.
La oss gå.
Så du har fortalt om meg til moren din?
Ok. Jeg må tilstå noe.
Den dagen i Megève ble jeg sint fordi jeg ikke ba om nummeret ditt.
Jeg sa til moren min at jeg hadde møtt en spesiell jente,
som jeg mistet igjen.
Hun sa at hvis det var ment å bli noe, så ville vi finne hverandre igjen.
Det gjorde vi.
Herregud. Er det sant?
Moren min er litt magisk. Hun vet ting.
Og faren din?
Far døde da jeg var ti år.
En fantastisk mann.
Beklager.
Nei, det går fint.
Han oppnådde mye.
Han vokste opp her og startet et firma.
Lite i starten.
Denne byen har alltid vært kjent
for de spesielle geitene som produserer kasjmir.
Så du er faktisk en geitebonde.
Ja, på en måte.
Faren min hadde en filosofi om at uansett hvilken suksess han fikk,
skulle han dele den med hele landsbyen.
Derfor jobber nesten alle her for Muratori.
Og vi føler et ansvar.
Gjennom årene har vi bygget en skole,
bibliotek og teater.
Vi vil at alle som jobber her skal trives.
Trives du ikke på jobb, så har du ikke et godt liv.
Jeg er helt enig.
Ingen har sagt det slik før.
Og en av de viktigste veiene til lykke, er gjennom magen.
Og det er derfor at klokka ett
så setter alle seg sammen som en familie og spiser en nydelig lunsj.
Herregud.
Salute, María!
Skål.
Hvordan sier man gratulerer med dagen?
Buon cumpleanno.
Buon cumpleanno, María!
Tusen takk!
Det er lov å ta bilder, men ikke legg ut på nett.
Spesielt klærne. Det er regel nummer én.
Men de er så spesielle. Hvorfor ikke dele?
Vi holder det privat med vilje. Ingen reklame, ingen SoMe.
Kundene finner veien til oss.
Du må unnskylde min mor. Hun kan være litt paranoid.
Ikke paranoid. Beskyttende.
Eller overbeskyttende, som noen sier.
Veldig bra, mamma.
Takk for at jeg får se hjemmet ditt.
Det er ikke mitt hjem. Det er neste stopp.
Så omvisningen fortsetter.
Etter lunsj.
Tenk at du vokste opp her.
Hvordan kan du dra?
Det er problemet. Ingen gjør det.
Her er faren min.
Og bestefaren min.
Faren hans. Søstrene mine. Søskenbarn. Jeg vet ikke hva alle heter.
Det er mye historie her.
Ja.
Hva tenker du på?
Jeg er ikke sikker om du vil vite det.
Jeg vil høre om alt du tenker på.
Nå som jeg har sett Solitano, eller følt det,
hadde Sylvie rett?
Jeg vet dere vurderer å selge firmaet til JVMA,
og jeg mener det er en stor feil.
Ok. Og...
Hvordan vet du det?
Ryktene går.
Jeg trodde ikke at jeg hadde noe med det før jeg kom,
men dette stedet og det familien din har skapt er spesielt.
Spesielt og gammeldags.
Mor liker ikke forandringer.
Men jeg vil ikke at vi skal være usynlige.
Vi må vokse og bli en større del av verden.
Så ja, vi har fått et tilbud fra JVMA som vi vurderer.
De vil ha svar i slutten av uka.
Jeg vet hva jeg ville svart.
Det er ikke mange slike igjen i verden.
Dette firmaet har sjel, det merket jeg ved bordet.
Og i kvaliteten på produktene. Jeg vil ikke du skal miste det.
Jeg skal ikke det.
Jeg ønsker å bli et ekte varemerke, som Prada eller Gucci.
Og da trenger vi penger.
Jeg kjenner de folkene, og du kan ikke stole på dem.
Tenk at jeg sier dette.
Vil du vurdere et møte med oss?
Så var vi her igjen.
Tilbake til forretningssnakk.
Jeg sier det bare fordi jeg bryr meg, og vi kan hjelpe.
Hør hva vi kan tilby.
Vi sa nei til alle de italienske.
Hvorfor skal vi vurdere et fransk firma?
Fordi...
Vi er spesielle, som dere.
Emily...
Det var feil av deg å komme hit.
Jeg beklager.
Nei, jeg skal beklage.
Jeg har sagt for mye.
Noen ganger klarer jeg ikke la være.
Jeg finner noen som hjelper deg tilbake til Roma.
Tredje tagning for Renault Fem.
Og kutt!
Bra. Vi gjør det igjen.
Sylvie, så hyggelig.
Hva bringer deg til Roma?
Jeg er ikke sikker lenger.
Jeg er uansett glad for å se deg.
Jeg har noen timer igjen her. Du kan komme tilbake...
Nei, jeg venter.
Godt å se andre jobbe, for én gangs skyld.
Jeg finner en stol.
Finn en stol til fruen.
Vespaene var sene.
Vi kjører igjen!
Det er noe som sender deg tilbake til Roma.
Er det ikke tydelig?
Jeg vil gjerne tro det er meg. Men nei.
Denne byen har taket på deg.
Kanskje den representerer den du vil være.
Hvem er det?
En kunstner.
Nei.
En filmprodusent?
Jeg gikk på kurset ditt fordi jeg beundrer deg og filmene dine.
Selvfølgelig ville jeg lære, men det var en middelaldrende fantasi.
Skjønner.
Noen kvinner tar botox og andre studerer film i Roma.
Jeg vet hva jeg er god til.
Og nå har jeg et firma.
Det er mye som er viktigere enn jobb.
Jeg vet det.
Det blir jeg minnet på når jeg kommer hit.
I dag ba jeg en amerikansk jente som jobber for meg
om å ofre romantikken for mine ambisjoner, og det var helt feil.
Og hva gjorde hun?
Hun nektet, som var helt rett.
Etter at jeg åpnet eget byrå har livet bestått av jobb.
Jeg driver forretning med mannen min, som har åpnet klubb i Paris.
- Er du fortsatt gift? - Oui.
Du er den eneste mannen han har vært sjalu på.
Og hva sier det om oss?
Når du er i Roma...
Italiensk rom-service er best.
Jeg er så glad for at du er her.
Hva skjedde med den italienske hingsten?
Har du sendt han ut på beite allerede?
Heller omvendt.
Vi stikker ut herfra.
Jeg føler at alt rotet med Eurovision er min feil.
Hvordan kan du si det etter det Nick gjorde?
Hver gang jeg ba han å velge meg, så gjorde han det.
Jeg burde innsett hvor mye imaget hans betød for han.
Du skal ikke tilpasse karrierene din
for å gjøre en annen fornøyd.
Ja, jeg hater det han gjorde.
Men vet du hva som gjør mest vondt?
Hva?
Jeg elsker han ennå.
Det gir ikke mening.
Det må det ikke.
Men, se rundt oss. Er det ikke fantastisk?
Det er det virkelig.
Jeg ser på bygningene og ruinene
som fortsatt står etter tusenvis av år,
og jeg prøver å se for meg de som bodde her.
Det setter ting i perspektiv.
Nydelige ruiner.
Nettopp.
Byen er vakrere og mer levende på grunn av alt den har vært gjennom.
Det er en del av fortryllelsen.
Em,
jeg har jobbet med en sang
for å få klarhet i alle følelsene mine.
En sang?
Nesten, men jeg manglet noe som fenget, og det du sa ga meg en idé.
Fort. Kom her.
Ta det opp på telefonen så jeg ikke glemmer teksten?
Hva gjør du?
- Buona sera. - Buona sera.
Kan jeg få ta over et øyeblikk,
så kan du beholde all tipsen?
Greit.
Ok.
Vi bygget byen stein for stein
Det er litt rart, ikke sant?
Hvordan vi nesten hadde alt
Vi slet med blodige hender
Vi lagde et slott for oss selv
Men vi så kongedømmet falle
Det er gråten som minner oss om
At vi lever
Det er sprekkene som slipper lyset inn
Noen ganger ser jeg
Diamantene i støvet
Det er skjønnhet i ruinene våre
Kjære, det er slik det er
Én dør åpnes, én dør lukkes
Det er ingen tragisk slutt
Så kom igjen og si farvel
For jeg har et rike i mitt sinn
Og det kan jeg bygge alt på ny
Det er gråten som minner oss på
At vi lever
Det er sprekkene som slipper lyset inn
Noen ganger
Ser jeg diamanter i støvet
Det er skjønnhet i ruinene rundt oss
Buongiorno
Buongiorno, Emily.
Du får det som du vil.
Vi kan møtes i morgen.
Herregud. Fantastisk.
Hvorfor ombestemte du deg?
Mor hørte hva du sa, og hun vil gjerne vite mer.
Men jeg ser ikke poenget med et firma
som ikke har avdeling i Roma.
Men det har vi.
Vi har en avdeling i Roma.
Bavazza er en av klientene våre.
Enda en ting du ikke nevnte.
Send meg adressen, og vi ses i morgen. Klokka ett.
Fantastisk. Ja, det skal jeg.
Jeg sender deg adressen ganske snart. Grazie mille.
Si at du ikke skal jobbe i dag.
Uansett, så er det avlyst.
Bra.
Jeg vil egentlig bare gå rundt i byen,
spise pasta og elske.
Det liker jeg.
Jeg skal bli kvitt denne plagen. Pronto, Emily.
Jeg har ordnet et møte. Aner ikke hvordan, men jeg klarte det.
Hva? Fantastisk!
Når og hvor?
Klokka ett i morgen på kontoret vårt i Roma.
Hva behager?
Hvorfor skal de hyre oss hvis vi ikke har det?
Da fikser vi det.
Beklager, kjære.
Jeg har 24 timer på å lage en presentasjon
og finne et kontor i Roma.
Hva skjer?
Jeg har kanskje mistet fyren, men jeg fikk møtet.
Det er flott.
Ja, sånn er livet mitt.
Herregud.
- Herregud, fy fader. - Hva er det?
Videoen hvor jeg synger har tatt helt av.
Fra kontoen min?
Nei, en turist postet det på TikTok.
- Du vil ikke tro det. - Hva?
Chinese Popstar har sendt meg en melding.
De vil ha meg tilbake som dommer,
og at jeg skal synge den sangen, som ennå ikke har navn.
Hva med "Vakre ruiner"?
"Vakre ruiner."
Det er perfekt. Dette er enda bedre enn Eurovision.
Jeg må ta neste fly til Paris.
Jeg har blitt forløst.
Vi skal designe det nye Bulgari Hotel,
ikke garderoben på Yankee Stadium.
Kom igjen! Dere må tenke.
Når en gjest kommer inn i lobbyen, skal han gispe!
Gispe over skjønnheten overalt.
Jeg ser ikke det her!
Unnskyld meg.
Jeg kjente han da han handlet i bruktbutikker.
Sylvie Grateau.
Jeg kan ikke tro det. Du ser fantastisk ut.
Du ser flott ut.
Du også.
Si hei til mitt fantastiske team.
Drømmeteamet mitt.
Dette er den siste kvinnen jeg lå med.
Før jeg begynte å ligge med menn.
Jeg vet ennå ikke om det er et kompliment eller en fornærmelse.
Så godt å se deg.
Deg også.
Hva bringer deg til Roma?
Jeg er her i forretninger, og jeg trenger en tjeneste.
Certo. Hva som helst.
Jeg ser etter et nydelig kontor til i morgen for et viktig møte.
Det vil være en glede.
Det er mange kontorer i bygget.
Faktisk så hadde dette vært perfekt.
Kontoret mitt?
Bare en ettermiddag.
Og en til ting.
Kan du fjerne navnet Giorgio Barbieri Design fra døren?
Dette skal være Roma-avdelingskontoret for Agence Grateau.
Du har visst ikke forandret deg.
Nei, ikke etter at jeg forandret deg.
Jeg tar lunsj og blir kanskje en stund,
- så kan du svare telefonen? - Selvfølgelig.
Når katten er borte, danser musene på bordet.
Unnskyld?
Det er et uttrykk.
Bestill to billetter på neste fly til Roma. Med én gang.
Hva skjer?
Jeg snakket med Sylvie. Pakk kofferten. Hun vil ha oss på et møte i Roma.
- Roma? Fantastisk. - Ja.
Jeg handler når jeg kommer dit.
En liten hake, vi må dele rom.
- Nei. - Jo.
To senger. Men du får ikke ta med deg menn inn.
Hvem tror du at jeg er?
Jeg vet hvem du er.
Jeg er ikke helt enig i mottoet for kampanjen.
"Italienere gjør det bedre". Det er fantastisk.
Og bedre enn ingenting, som var det vi hadde da vi kom.
Vi beholder det foreløpig. Vi skal selge oss inn i dag.
Drømmen min. Vi har endelig et kontor i Italia.
Bare for i ettermiddag. Ikke venn deg til det.
Takk for at dere kom.
Det er en ære å få møte deg, Signora Muratori.
En stor ære.
Så snilt av deg. Men ikke takk oss ennå.
Som jeg sa til Emily, så har vi aldri markedsført firmaet,
og jeg er usikker på om vi er klare for det.
Jeg tror du kan få begge deler.
Du kan beholde firmaet lite og uavhengig,
men la verden få vite om dere.
Og om vi vil hyre et markedsføringsfirma, hvorfor et fransk?
Vi kommer med nye øyne.
Vi vet at italienere gjør det bedre.
- Klart vi gjør det. - Ja.
Er ikke det en selvfølge?
Det er ikke slagordet vårt.
- Nei. - Nei.
Nei.
Jeg vet at Muratori ikke har reklamert tidligere,
men jeg har en idé til en skjult markedsføringskampanje.
Ingenting om merket.
Ikke reklamer for klærne, men for livsstilen.
Familie, glede, fellesskap.
Og i nedre høyre hjørne står det Umberto Muratori.
Med så liten skrift at du må lene deg frem for å lese det.
Dette var veldig interessant, men
dere kan ikke komme fra Paris
og prøve å tåkelegge ting for en italiensk kvinne.
Jeg forstår ikke helt hva du mener.
Agence Grateau har ikke kontor i Roma.
Dette er kontoret til Giorgio Barbieri.
Hva? Unnskyld?
Unnskyld, Giorgio hvem? Aldri hørt om han.
Nei, jeg tror han flyttet til et større lokale.
Stopp.
I Roma kjenner alle hverandre.
Faktisk så
var jeg den siste kvinnen han lå med før han begynte å ligge med menn.
Hva behager?
Minnet er nok litt diffust der.
Du sa ikke at møtet var med Antonia Muratori.
Da kunne jeg sagt at du kastet bort tiden.
Vent, Antonia. Beklager, signora Muratori,
som deg vil jeg også gjøre alt for å jobbe med folk jeg bryr meg om.
For når du bryr deg, er det kjærlighet, ikke jobb.
Da forstår du meg.
Du forstår oss.
Og jeg forstår Marcello.
Han vil ta over verden.
Det er ikke ambisjonen min, men vi trenger pengene.
Og jeg tror ikke jeg kan ta meg råd til å være kostbar lenger.
Gi oss seks måneder.
Jeg har ikke betalt skatt på seks år,
så hva er vel seks måneder?
Mamma, om seks måneder har vi kanskje mistet tilbudet fra JVMA.
Hvis de virkelig vil ha oss, så venter de.
Du får seks måneder.
Antonia.
Jeg gleder meg til å jobbe sammen.
Jeg lager en fest i kveld for å feire
mine to favorittdamer sammen i Roma!
Så, da viser det seg
at du faktisk var her for forretninger, ikke for meg.
Jeg sa at det ikke var sant.
Gratulerer. Du fikk det du ville ha.
Marcello.
Unnskyld.
Agence Grateau.
Herregud!
Det er så spennende!
Jeg sier det til han.
Tusen takk.
Takk. Ha det.
Gabriel!
Gabriel, jeg har store nyheter.
Michelin ringte, og de annonserer stjernene i kveld.
Du får en.
Nei, det stemmer ikke.
Marianne var en svindler. Noen tuller.
Nei. Det stemmer, jeg lover.
Jeg snakket med selveste Régis Lombard.
Han jobber for Michelin.
Hvor er Emily? Hun burde fortalt dette.
Hun dro til Roma for å besøke en fyr.
Jeg vet hvor lenge du har ventet.
Og det er så vel fortjent. Vi må feire her. I kveld.
Vet du hva, ja.
Det skal vi. Definitivt.
Jeg er så stolt av deg.
Ok. Vi ses i kveld.
Telefonen tar av allerede.
Ses i kveld.
Ok, à tout à l'heure.
Unnskyld meg!
Et øyeblikk.
Jeg vil utøve en skål for to sterke kvinner.
Nei, la oss si tre sterke kvinner.
Vi hadde ikke vært her uten Emily.
Tre sterke kvinner!
Jeg kjenner det ansiktet. Hva skjer?
Kanskje du ikke har sett det, men det mangler noen.
Marcello.
Det er greit. Hell i jobb, uhell i kjærlighet.
Jeg beklager. Jeg mente ikke å...
Jo, det gjorde du. Og du brydde deg ikke.
Men jeg tok det endelige valget.
Jeg vet bare ikke om det var det rette.
Kanskje det var det.
JEG ER I PARIS, HVOR ER DU?
ROMA
SKYND DEG TILBAKE. JEG SAVNER DEG.
SKAL BARE AVSLUTTE NOEN FORRETNINGER. KOMMER SNART, KJÆRE.
- Ciao. - Ciao.
Jeg var redd du ikke kom fordi du var sint på meg.
Min mor sa at du ikke ville være involvert i kontoen.
Jeg ville vite hvorfor.
Jeg vil ikke jobbe med deg, Marcello.
Jeg vil være med deg.
I morgen drar jeg til Paris.
I så fall får vi utnytte den siste kvelden i Roma.
Excusez-moi.
Chef Gabriel,
jeg har spist her tre ganger nå,
og hver opplevelse var bedre enn den forrige.
Unnskyld, og du er?
Bare en mann som setter pris på et godt måltid
uten spesialbehandling.
Gratulerer, kompis.
Har alltid visst at du har noe. Denne nesa lukter talent.
Denne er deres også. Mine partnere.
Kunne ikke gjort det uten deres tro på meg.
- Ja, og pengene til Antoine. - Ja.
Selv med røde tall
er det den beste investeringen min.
Ja, men etter dette kan det snu.
Etter så lang tid kan jeg ikke tro at stjerna er ekte.
Emily burde vært her.
Det føles litt tomt uten henne.
- Gratulerer. - Takk.
Jeg er så glad på dine vegne. Du er fantastisk.
Takk.
- Hun fyller jammen tomrommet. - Ja.
Kan jeg få snakke med deg?
Ja. Selvsagt.
Genevieve, jeg vil ikke at du skal misforstå noe.
Det tok litt av forleden kveld,
men det var bare et øyeblikk, ikke mer.
Du er nabo og venn,
og nå en jeg skal samarbeide med.
La oss holde oss til det.
Greit. Så klart.
Bra. Godt vi er enige.
Unnskyld meg.
Bonjour, det er Emily Cooper.
Du vet hva du gjør etter pipet.
Emily, det er meg.
Endelig skjedde det. Jeg fikk stjerna.
Jeg er så takknemlig.
For alt.
Når får jeg se deg igjen?
Det kommer an på. Når kommer du til Paris?
Snart. Men nå har du god grunn til å komme til Roma.
Så lenge det er bare deg og meg, og pasta.
En trekant.
Jeg ante ikke at du var en slik jente.
Ciao, bella.
Emily, det er meg.
Endelig skjedde det. Jeg fikk stjerna.
Jeg er så takknemlig. For alt.
Ja!
Unnskyld at jeg er sein. Store nyheter.
Gabriel fikk Michelinstjerna. Denne gangen er det ekte.
Og vi er selvfølgelig begeistret.
Nå ser vi på dagens forretning.
Agence Grateau åpner offisielt et kontor i Roma,
og vi må ha en leder der.
Jeg melder meg.
Det bør være meg.
Italiensken min er perfekt, og jeg er den eldste her.
Derfor trenger jeg deg i Paris.
Da blir det meg. Roma var drømmen
fra den sommeren etter college
da jeg passet på Valentions mops, Margot.
Seriøst?
Seriøst. Tre måneder med glamour og en kjeller.
Moteindustrien i et nøtteskall.
Glemmer dere ikke en viktig person?
Meg.
Jeg snakker også italiensk, og jeg har hatt et liv der.
Men jeg må gjøre det som er best for kontoen.
Og, på grunn av det, vil jeg at
Emily skal være i Roma og lede kontoret der.
- Hva? - Vent. Meg? Hvorfor?
Antonia var imponert over det du gjorde på møtet.
Hun takket ja til avtalen på betingelse av at du drar dit og har kontoen.
Hun eller sønnen?
Emily kan ikke italiensk.
Mamma mia! Dette er på trynet!
Emily kan ikke fransk heller. Og det stoppet henne ikke.
Hva betyr dette?
At du skal være i Roma.
Vi har en leilighet klar.
Klærne kan ettersendes. Ingen tid å miste.
Gratulerer, Emily. Du stjal drømmen min.
Og min.
Du skal hva?
Det blir ikke for alltid.
De finner en midlertidig leilighet her.
Gjør plass, bitch,
for når jeg er tilbake fra Shanghai, kommer jeg til Roma.
Det må du love meg.
Det gjør jeg.
Det er på tide å få stempel i passet.
Ciao.
Hvorfor er dere så tidlige?
Hvorfor vi er så seine? Vi har feiret hele natta.
Har du hørt nyheten?
Gab har fått seg en Michelinstjerne.
- Gratulerer. - Takk.
Vi planlegger allerede en utvidelse.
Jeg tenker Gigi 2, London.
New York.
Hva med Roma?
Hva snakker du om?
Jeg snakket nettopp med henne. Hun flytter til Roma.
På grunn av Marcello?
Det er nok på grunn av jobb.
Hun skal lede kontoret der.
Paris blir ikke det samme uten henne.
Au revoir.
Går det bra?
Ja, jeg er bare overrasket.
Vil du ha min mening?
Du lar stolthet og misforståelser
komme i veien for verdens beste jente.
Det har vi begge.
Kanskje.
Jeg trodde ikke...
Slutt å tenke og begynn å føle.
Du kan fortsatt få henne tilbake.
Hvordan? Hun har han nå.
Bare fordi hun ikke har deg.
Kan dere ha meg unnskyldt?
TALEMELDING
Beklager min dårlige fransk, Gabriel.
Jeg ville bare si gratulerer.
Og si hvor stolt jeg er av deg.
Du fortjener dette og så mye mer.
Og, som du ser, er det et stille område.
Etter deg.
Her er vi.
Leiligheten er fra 1600-tallet og var del av et familie-palazzo.
Nydelig.
Det er litt lite, som mange steder i Roma, men utsikten.
Fantastisk.
Jeg legger nøkkelen og kortet mitt ved døren.
Grazie.
Hvor i Roma er hun?
Klar?
Et øyeblikk.
Jeg tror du vil trives her.
Jeg trives allerede.
Kom igjen.
Tekst: Anette Kvam