Hur kan du vara hungrig efter det du gjorde?
Marcello svarar inte på sms och skickar allt till röstbrevlådan.
Han vill inte ha med mig att göra.
Snälla.
De måste inte sälja till JVMA.
Det är din vendetta mot dem, inte min.
Jag bryr mig om Marcello, inte ett varumärke som måste räddas.
Du kan kanske välja båda.
Det är inte första gången som du blandar affärer med nöje
och du är bra på det.
Nu tänker jag hålla dem separerade som du alltid sagt.
Eller har du ändrat dig?
Han tänkte ta mig till Solitano, så jag ska söka upp honom där.
För att övertyga honom om att du är i Rom
utan att jag hade med det att göra.
Buona giornata, då.
Arrivederci.
CIAO, DET ÄR SYLVIE. JAG ÄR I ROM.
ITALIENSKA CYPRESSER
Buongiorno, bella.
Förlåt, jag orkar inte vara gullig.
Nico gjorde slut.
Va? Vad hände?
Han bryr sig bara om att bli vd och han försökte kontrollera mig.
Precis som min pappa.
Jag är så ledsen, Min.
Det är inte det värsta.
Tack vare Nico diskades vi från Eurovision.
Va? Hur då?
Han använde "Mon Soleil" i reklamen,
och la ut den på internet
och Eurovision förbjuder kommersiell användning.
Stäm honom.
Säg det till Eurovision-domarna. Vi är inte med i tävlingen längre.
Om Nico kunde göra så mot dig, då kan inte Marcello lita på honom.
Skojar du? Ingen kan det.
Jag kan inte prata om det. Hur går din romantiska helg?
Det är en lång historia,
men Sylvie våldgästade och det blev mindre romantiskt.
Får jag också våldgästa?
Jag måste bort från Paris.
Jag tror inte att...
Jag bokar eftermiddagsflyget.
Skicka mig hotelldetaljerna. Älskar dig!
Buongiorno.
Var hittar jag Muratoris högkvarter?
Muratori vad?
Kontoret.
Fabriken.
Marcello Muratori.
- Marcello Muratori. - Sì, Marcello Muratori.
Slå dig ner. Vill du ha kaffe, croissant, cappuccino?
Nej, grazie.
Sätt dig.
Emily?
Oui. Jag menar, sì.
Marcello är inte tillbaka från Rom och jag trodde du var med honom.
Jag skulle vara det, men planerna ändrades.
Ursäkta, vem är du?
Jag är hans mor, Antonia Muratori. Välkommen.
Så trevligt att träffa dig.
Jag såg fram emot att träffa den Emily
som Marcello pratar så mycket om.
- Jaså? Pratar han om mig? - Ända sen han träffade dig.
Men varför är du här ensam?
Jag ville överraska honom.
Du kan överraska honom på lunchen. Det är Marias födelsedag.
Underbart. Vem är Maria?
En av tygskärarna. Hon har jobbat för oss i åratal.
Så trevligt. Är det en speciell födelsedag?
Nej, men hon är speciell.
Som alla som jobbar i vårt företag.
De är vår familj.
Emily?
Vad gör du här?
Överraskning.
Jag tänkte visa stan för Emily.
Okej.
Tack, mamma. Jag tar över nu.
Så...
...stalkar du mig nu?
Nej.
Jag kom hit för jag hade ingen aning om
att min chef skulle överraska mig så.
Jag kom bara till Rom av en anledning. Att träffa dig.
Så om du fortfarande vill, vill jag gärna se din stad, som vi planerade.
Okej.
Då går vi.
Så du har berättat om mig för din mor?
Jag har nåt att erkänna.
I Megève var jag arg för att jag inte tog ditt nummer.
Jag sa till mamma att jag hade träffat nån speciell
och att jag lät henne komma undan.
Så hon sa att om det var meningen skulle vi hitta tillbaka till varandra.
Det gjorde vi.
Är det verkligen sant?
Mamma är lite magisk. Hon vet saker.
Och din pappa?
Pappa dog när jag var tio.
Han var fantastisk.
Jag beklagar.
Det är okej.
Han uppnådde så mycket.
Han växte upp här och startade ett företag.
Litet först.
Och den här stan är känd för
getterna som producerar vår kashmir.
Så du är en getherde.
På sätt och vis.
Och min far hade en filosofi att den framgång han fick
ville han dela med hela byn.
Det är därför nästan alla här jobbar för Muratori.
Och vi känner ett ansvar.
Under åren har vi byggt en fin skola,
ett bibliotek och en teater.
Vi vill att alla som jobbar här ska vara glada.
För om man inte gillar sitt jobb kan man inte vara lycklig.
Håller helt med.
Jag har aldrig hört nån säga det förut.
Ett av de viktigaste sätten till lycka går genom magen.
Det är därför alla, exakt klockan ett,
sätter sig till bords som en familj och äter en utsökt lunch.
Herregud.
Salute, Maria!
Skål.
Hur säger man grattis på italienska?
Buon compleanno.
Buon compleanno, Maria!
Tack så mycket!
Emily, du får fota, men lägg inte ut det.
Speciellt inte kläderna. Det är regel nummer ett i företaget.
Men det är så speciellt. Varför inte dela det?
Vi håller det privat avsiktligt. Ingen reklam, inga sociala medier.
Våra kunder hittar hit.
Ursäkta min mamma. Hon är lite paranoid ibland.
Inte paranoid. Beskyddande.
Eller överbeskyddande.
Okej, mamma.
Tack för att du visade mig ert hem.
Det är inte mitt hem. Det är nästa stopp.
Så rundturen fortsätter.
Efter lunch.
Otroligt att du växte upp här.
Hur kan du nånsin resa bort?
Det är problemet. Ingen gör det.
Här är min far.
Och min farfar.
Hans far. Mina systrar. Många kusiner. Jag vet inte ens allas namn.
Det finns så mycket historia här.
Ja.
Vad tänker du på?
Jag vet inte om du vill höra det.
Jag vill höra allt du tänker på.
Nu när jag har sett Solitano, eller känt det,
kanske Sylvie hade rätt.
Jag vet att du funderar på att sälja till JVMA
och jag tror det är ett misstag.
Okej. Och...
Hur känner du till det?
Ryktet går.
Jag trodde inte att jag hade med det att göra förut,
men den här platsen och det din familj har skapat är så speciellt.
Speciellt och fast i tiden.
Min mor gillar inte förändring.
Men jag vill inte att vi är osynliga.
Vi behöver växa och bli en större del av världen.
Så, ja, vi har ett erbjudande från JVMA som vi överväger.
De behöver svar i slutet av veckan.
Och jag vet vad jag vill.
Det finns så lite av det här kvar i världen.
Ert företag har själ, det kände jag vid bordet.
Och i kvaliteten av det ni producerar. Jag vill inte att ni förlorar det.
Jag tänker inte förlora det.
Jag vill se oss bli ett riktigt märke som Prada eller Gucci.
Och till det behöver vi pengar.
Men jag känner dem och de är opålitliga.
Jag kan inte tro mig själv.
Kan ni tänka er att ha ett möte med oss?
Nu börjar du igen.
Tillbaka till affärerna.
Jag säger det bara för att jag bryr mig och vi kan hjälpa.
Lyssna åtminstone.
Vi har tackat nej till alla i Italien.
Varför skulle vi vilja ha ett franskt?
För att...
...precis som ni är vi speciella.
Emily...
Det var ett misstag att du kom hit.
Jag är ledsen.
Nej, jag är ledsen.
Jag sa för mycket.
Ibland kan jag inte låta bli.
Jag ordnar med nån som tar dig tillbaka till Rom.
Renault Cinq-reklam tagning 3.
Och bryt!
Bra. En gång till.
Sylvie, vilken överraskning.
Vad för dig till Roma?
Jag är inte säker längre.
Jag är glad att se dig ändå.
Jag har några timmar här. Kommer du tillbaka, eller...
Nej, jag väntar.
Det är kul att se nån annan jobba.
Jag ordnar med en stol.
Hämta en stol till damen.
Vesporna var sena.
Vi kör igen!
Det är nåt som får dig att återkomma till Rom.
Är det inte uppenbart?
Jag vill tro att det är jag. Men nej.
Stan har ett grepp om dig.
Eller kanske den representerar vad du vill vara.
Och vad är det?
En artist.
Nej.
Filmskapare?
Jag tog dina kurser för att jag beundrar dig och dina filmer.
Jag ville lära mig, men det var en medelåldersfantasi.
Jag förstår.
Vissa tar botox, andra studerar film i Rom.
Jag vet vad jag är bra på.
Och jag har ett företag nu.
Det finns mycket som är viktigare än jobbet.
Jag vet.
Att komma hit påminner mig om det.
Idag bad jag en amerikansk tjej som jobbar för mig
att offra sin romans för min ambition, och det var så fel.
Och vad gjorde hon?
Hon vägrade, precis som hon skulle ha gjort.
Ända sen jag startade reklambyrån är jobbet mitt liv.
Jag gör affärer med min man nu, som har öppnat en klubb i Paris.
- Kvar med din man? - Oui.
Du är den enda mannen som han har varit svartsjuk på.
Var lämnar det oss?
När man är i Rom...
Italiensk rumsservice är bara bäst.
Jag är så glad att du är här.
Så vad hände med den italienska hingsten?
Har du redan släppt honom fri?
Det var snarare tvärtom.
Vi går ut härifrån.
Det känns som att hela röran med Eurovision var mitt fel.
Hur kan du säga så när Nico saboterade det?
Varje gång jag bad honom välja mig, så gjorde han det.
Jag borde ha förstått hur mycket hans image betyder.
Du borde inte skräddarsy ditt liv eller din karriär
för att göra nån annan glad.
Jag vet och jag hatar det.
Men vet du vad som gör mest ont?
Vadå?
Jag älskar honom.
Jag vet att det är ologiskt.
Det behöver det inte vara.
Men se dig omkring. Visst är det fint?
Det är det verkligen.
Jag tänker på alla byggnader
som står kvar efter tusentals år
och jag försöker föreställa mig folks liv då.
Det sätter ens problem i perspektiv.
Vackra ruiner.
Precis.
Och stan är vackrare och mer levande på grund av allt den gått igenom.
Det är en del av dess tjusning.
Em,
jag har jobbat på en sång
för att göra det jag känner förståeligt.
Skrev du en sång?
Nästan klar, men det du sa gav mig en idé.
Fort. Följ med.
Spela in det på mobilen så att jag inte glömmer.
Vad gör du?
- Buona sera. - Buona sera.
Får jag ta över några minuter
så får du behålla det jag drar in?
Okej.
Vi byggde den här staden sten för sten
Det är ganska lustigt
Hur vi nästan hade allt
Vi jobbade och slet
Vi skapade vårt eget slott
Men sen såg vi vårt rike falla
Det är tårarna som påminner oss om
Att vi lever
Det är springorna som släpper in ljuset
Ibland kan jag se
Diamanterna i dammet
Det finns skönhet i ruinerna i oss
Älskling, det är så det är
En dörr öppnas, en dörr stängs
Det är inte tragiskt alls
Så ta farväl
För det finns ett imperium i mig
Och jag kan bygga upp det igen
Det är tårarna som påminner oss om
Att vi lever
Det är springorna som släpper in ljuset
Ibland
Kan jag se diamanterna i dammet
Det finns skönhet i ruinerna i oss
Buongiorno.
Buongiorno, Emily.
Du får som du vill.
Vi kan träffa er imorgon.
Herregud. Otroligt.
Vad fick dig att ändra dig?
Mamma hörde vad du sa och hon blev nyfiken.
Jag ser ingen poäng med ett företag
som inte ens har ett kontor i Rom.
Men det har vi.
Vi har ett kontor i Rom.
Bavazza är ju en av våra klienter.
En sak till som du glömde nämna.
Skicka adressen så ses vi imorgon. Klockan 13.00.
Ja, det ska jag göra.
Jag skickar dig strax adressen. Grazie mille.
Säg att du inte måste jobba idag.
Jag har redan ställt in allt.
Bra.
Jag vill inget hellre än att gå omkring i stan,
äta pasta och älska.
Jag gillar...
Jag ska göra mig av med det här. Pronto, Emily.
Jag har ordnat ett möte. Jag vet inte hur, men jag gjorde det.
Va? Fantastiskt!
När och var?
Kl. 13.00 imorgon på vårt kontor i Rom.
Ursäkta?
Varför anlitar de oss om vi inte har ett?
Då ordnar vi det.
Jag är ledsen.
Jag har 24 timmar att göra en presentation
och hitta ett kontor i Rom.
Vad händer?
Jag kanske förlorade honom, men jag ordnade mötet.
Em, vad bra.
Mitt livs historia.
Herregud.
- Herregud, jävlar. - Vad är det?
Filmen av mig som sjunger på piazzan blev viral.
På mitt konto?
Nej, nån turist la ut det på TikTok.
Du kommer inte att tro mig.
De messade mig från Chinese Popstar.
De vill ha tillbaka mig som domare
och att jag framför låten. Den har inte ens ett namn.
Kanske "vackra ruiner"?
"Vackra ruiner."
Perfekt. Det här är bättre än Eurovision.
Jag måste ta nästa flyg till Paris.
Emily, jag är återupprättad.
Vi designar det nya Bulgari-hotellet,
inte omklädningsrum på Yankee Stadium.
Kom igen! Ni måste tänka.
När en gäst kommer in, ska han flämta till!
Flämta över hur vackert det är.
Jag ser inte det där!
Ursäkta mig.
Jag kände honom när vi shoppade begagnat.
Sylvie Grateau.
Otroligt, du är enastående.
Du är så vacker, älskling.
Du med.
Hälsa på mitt briljanta team.
Drömteamet.
Det här är den sista kvinnan jag låg med.
Innan jag började ligga med män.
Jag vet aldrig om det är en komplimang eller en förolämpning.
Så glad att se dig.
Detsamma.
Vad för dig till Rom?
Jag är här i affärer och vill be dig om en tjänst.
Åh, certo. Vad som helst.
Jag söker ett fint kontor för ett viktigt möte imorgon.
Det vore ett nöje.
Det finns många kontor i huset.
Det här skulle duga bra.
Mitt kontor?
Bara för eftermiddagen.
Och en sak till,
kan du ta ner ditt namn från dörren?
Det här ska se ut som Agence Grateaus högkvarter i Rom.
Du har verkligen inte förändrats.
Nej, inte sen jag förändrade dig.
Jag går på lunch, blir borta ett tag,
- så kan du ta mina samtal? - Visst.
När katten är borta, dansar råttorna på bordet.
Ursäkta?
Bara ett uttryck.
Boka två biljetter på nästa flyg till Rom. Omedelbart.
Vad händer?
Jag pratade med Sylvie. Packa väskan. Hon vill ha oss i Rom för ett möte.
- Rom? Härligt. - Ja.
Jag är klar. Jag shoppar där.
En liten detalj, vi måste dela rum.
- Nej. - Jo.
Två sängar. Men tänk inte ens på att ta hem främmande män.
Vem tror du jag är?
Jag vet vem du är.
Jag är inte säker på vår slogan i kampanjen.
"Italienare gör det bättre." Det är fantastiskt.
Och det är bättre än ingenting, som vi hade när vi kom.
Vi låter bli det för tillfället. Vi ska sälja oss själva idag.
Min dröm. Vi har äntligen ett kontor i Rom.
Bara för eftermiddagen. Vänj dig inte.
Tack så mycket för att ni kom.
Det är en ära att få träffa dig, signora Muratori.
En stor ära.
Du är för vänlig. Men tacka oss inte än.
Som jag sa till Emily, vi har aldrig marknadsfört företaget
och jag vet inte om vi är redo än.
Jag tror att ni kan få allt.
Ni kan behålla företaget litet och oberoende,
men låta världen veta om er.
Även om vi anlitade en reklambyrå, varför en fransk?
Vi ser med nya ögon.
Vi vet att italienare gör det bättre.
- Så klart vi gör. - Ja.
Är inte det självklart?
Det är inte vår slogan.
- Nej. - Nej.
Nej.
Jag vet att Muratori inte har gjort reklam,
men jag har en idé om en förstulen kampanj.
Ingenting om varumärket.
Framhäv inte kläderna, framhäv er livsstil.
Familj, glädje, gemenskap.
Och i nedre högra hörnet står det Umberto Muratori.
Med så liten text att man måste luta sig fram för att se det.
Det är intressant, men...
...ni kan inte komma från Paris
och försöka lura en italiensk kvinna.
Jag vet inte om jag förstår.
Agence Grateau har inget kontor i Rom.
Det här är Giorgio Barbieris kontor.
Va? Ursäkta?
Ursäkta, Giorgio vem? Aldrig hört om honom.
Nej, han flyttade till ett större kontor.
Snälla, sluta.
I Rom känner alla alla.
Faktiskt så
var jag den sista han låg med innan han började ligga med män.
Ursäkta?
Mitt minne är lite dimmigt om det.
Du sa inte att ert möte var med Antonia Muratori.
Jag kunde ha berättat att ni slösar med tiden.
Vänta, Antonia. Ursäkta, signora Muratori,
precis som du skulle jag göra allt för att jobba med folk jag bryr mig om.
För när man bryr sig om, är det kärlek, inte arbete.
Då förstår du mig.
Du förstår oss.
Och jag förstår Marcello.
Han vill ta över världen.
Det är inte min ambition, men vi behöver pengarna.
Och jag har inte lyxen att vara noga längre.
Ge oss sex månader.
Jag har inte betalat skatt på sex år,
så vad gör sex månader?
Om sex månader kanske vi inte har ett erbjudande från JVMA längre.
Om de verkligen vill ha oss, så väntar de.
Ni har sex månader.
Antonia.
Jag är så glad över att få jobba med er.
Jag ordnar en fest ikväll för att fira
mina två favoritkvinnor tillsammans i Rom.
Så i slutändan
var du här i affärer, inte för mig.
Jag sa ju att det inte var sant.
Grattis. Du fick vad du ville ha.
Marcello.
Förlåt.
Agence Grateau.
Herregud!
Så fantastiskt!
Nej, jag berättar!
Tack så mycket.
Tack. Hej då!
Gabriel!
Gabriel, jag har stora nyheter.
Michelin ringde och de ska meddela om stjärnorna ikväll.
Du ska få en.
Nej, det är inte sant.
Marianne var en bluff. Nån driver med dig.
Nej. Det är sant, jag lovar.
Jag pratade med Régis Lombard själv.
Han jobbar för Michelin.
Var är Emily? Hon borde berätta det här.
Hon åkte till Rom med killen hon dejtar.
Jag vet hur länge du har väntat.
Och det är välförtjänt. Vi måste fira här. Ikväll.
Vet du vad, ja.
Ja, det ska vi. Definitivt.
Jag är så stolt över dig.
Okej. Vi ses ikväll.
Min telefon går redan varm.
Vi ses ikväll.
Okej, à tout à l'heure.
Ursäkta. Ursäkta mig!
Ett ögonblick.
Jag vill skåla för två mäktiga kvinnor.
Nej, tre mäktiga kvinnor.
Vi skulle inte vara här utan Emily.
Tre mäktiga kvinnor!
Jag känner igen den minen. Vad är det?
Du kanske inte har märkt det, men nån saknas.
Marcello.
Det är okej. Tur i jobbet, otur i kärlek.
Emily, jag är ledsen. Jag menade inte...
Jo, det gjorde du. Och du brydde dig inte.
I slutändan fattade jag beslutet.
Men jag vet inte om det var rätt.
Eller så var det det.
JAG ÄR I PARIS, VAR ÄR DU?
ROM
SKYNDA DIG HEM. JAG SAKNAR DIG.
JAG AVSLUTAR NÅGRA AFFÄRER. SNART TILLBAKA ÄLSKLING.
- Ciao. - Ciao.
Jag var rädd att du inte skulle komma för att du var arg på mig.
Mamma sa att du bad om att inte ha nåt med det att göra.
Så jag undrar varför.
Jag vill inte jobba med dig.
Jag vill vara med dig.
Imorgon åker jag till Paris.
I så fall får vi göra det bästa av vår sista kväll i Rom.
Excusez-moi.
Kock Gabriel,
jag har ätit här tre gånger nu
och varje upplevelse var bättre än den förra.
Ursäkta. Vem är du?
Bara en man som uppskattar god mat
och inte vill ha specialbehandling.
Grattis, kompis.
Visste att du hade nåt. Den här näsan känner till talang.
Det här hör till er också. Mina partner.
Kunde inte ha klarat det utan att ni trodde på mig.
- Ja, och Antoines pengar. - Ja.
Fastän vi gick back
är det min roligaste investering.
Men efter det här vänder det nog.
Ka-ching!
Efter all tid, kan jag inte fatta att stjärnan är verklig.
Emily borde vara här.
Det känns tomt utan henne.
- Grattis. - Tack.
Jag är så glad för din skull. Du är så duktig.
Tack.
- Verkar fylla ut tomrummet. - Ja.
Får jag prata med dig?
Ja. Självklart.
Hör på, jag vill inte att du ska få fel uppfattning.
Det blev lite hett häromnatten,
men det vara bara för natten.
Du är min granne och min vän
och nu nån som jag ska jobba med.
Vi fortsätter så, okej?
Visst. Så klart.
Bra. Skönt att vi förstår varann.
Ursäkta.
Bonjour, det är Emily Cooper.
Du vet vad du ska göra efter pipet.
Emily, det är jag.
Det hände till slut. Jag fick stjärnan.
Jag är så tacksam mot dig.
För allt.
Så när kan vi ses?
Det beror på. När kommer du till Paris?
Snart. Men nu har du många ursäkter att komma till Rom.
Så länge det bara är du och jag och pasta.
En trekant.
Jag hade ingen aning om att du var en sån tjej.
Ciao, bella.
Emily, det är jag.
Det hände till slut. Jag fick stjärnan.
Jag är så tacksam mot dig. För allt.
Ja!
Förlåt att jag är sen. Stora nyheter.
Gabriel fick sin Michelinstjärna. Och på riktigt.
Vi är så glada för hans skull.
Men nu tar vi hand om affärerna.
Agence Grateau öppnar officiellt ett kontor i Rom
och nån måste sköta det.
Jag ställer upp.
Det borde definitivt vara jag.
Min italienska är perfekt och jag är den äldsta vi bordet.
Det är därför jag behöver dig i Paris.
Då är det jag. Rom har varit min dröm
ända sen jag var här efter college
som praktikant för en av Valentinos mopsar, Margot.
Seriöst?
Seriöst. Tre månader av glamour och en källare.
Modevärlden i ett nötskal.
Glömmer ni inte nån mycket viktig?
Mig.
Jag talar också italienska och jag har bott här.
Men jag måste göra det som är bäst för kontot.
Av den anledningen vill jag
att Emily stannar i Rom och sköter kontoret här.
- Va? - Vänta. Jag? Varför?
Antonia var imponerad av vad du gjorde på mötet.
Och hon sa ja på villkoret att du stannar.
Eller var det sonen?
Emily talar inte ens italienska.
Mamma mia! Det är så rörigt!
Emily talar inte franska heller. Och det stoppade inte henne.
Så vad betyder det?
Att du stannar i Rom.
Vi har redan en lägenhet till dig.
Du kan skicka efter dina kläder.
Grattis, Emily. Du stal min dröm.
Och min.
Du ska vadå?
Det är inte för alltid.
De ska hitta en tillfällig lägenhet här.
Gör rum för mig,
för när jag är hemma från Shanghai kommer jag till Rom.
Bäst att du lovar det.
Ja.
Det är dags att stämpla mitt pass.
Ciao.
Vad gör du uppe så tidigt?
Eller vad gör vi alla uppe så sent? Vi har firat hela natten.
Har du hört?
Gabs har fått en Michelinstjärna.
- Grattis. - Tack.
Vi planerar redan att expandera.
Jag tänker Gigi 2 i London.
New York.
Rom då? Då får du träffa Emily.
Vad pratar du om?
Jag har precis pratat med henne. Hon flyttar till Rom.
För Marcello?
Det handlar nog om jobbet.
Hon ska driva Agence Grateau där.
Paris blir inte detsamma utan henne.
Au revoir.
Är du okej?
Ja, jag är bara förvånad.
Vill du höra min åsikt?
Du låter din stolthet och missförstånd
komma i vägen för den bästa tjejen.
Det gjorde vi båda.
Kanske.
Jag trodde aldrig...
Sluta tänka och börja känna.
Du har fortfarande en chans.
Hur? Hon är med honom nu.
För att hon inte är med dig.
Ursäktar ni mig?
RÖSTMEDDELANDE
Ursäkta min dåliga franska, Gabriel.
Jag vill säga grattis.
Och att jag är stolt över dig.
Du förtjänar det här och mer.
Och som du kan se, är det ett lugnt område.
Efter dig.
Här är det.
Lägenheten dateras till 1600-talet och var en del av ett familje-palazzo.
Vackert.
Den är lite liten som många ställen i Rom, men utsikten.
Magnifik.
Jag lämnar nyckeln och mitt kort vid dörren.
Grazie.
Var i Rom är hon?
Är du klar?
Ett ögonblick.
Du blir nog nöjd här.
Jag är redan nöjd.
Vi går.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis