Як ти не втратила апетит після того, що зробила?
Марчелло не відповідає на мої повідомлення і переадресовує дзвінки.
Він більше не хоче мати жодного стосунку до мене.
Прошу тебе.
Їм не треба продаватися JVMA.
Це ти хочеш помститися тій компанії, не я.
Я турбуюся про Марчелло як про людину, а не бренд, який треба рятувати.
Одне іншому не заважає.
Ти не вперше змішуєш роботу й задоволення,
і тобі насправді добре вдається.
А тепер я планую розділяти їх, як ти мені завжди радила.
Чи може, ти змінилася.
Він планував відвезти мене в Солітано, тож я спробую розшукати його там.
Лише щоб переконати, що твій приїзд у Рим
не мав жодного стосунку до мене.
Ну, щасливо тоді.
Бувай.
СІЛЬВІ – ПРИВІТ, ЦЕ СІЛЬВІ. Я В РИМІ.
ЕМІЛІ В ПАРИЖІ
@EmilyInParis СОСНУЮ ЗА ІТАЛІЄЮ
МІНДІ ВХІДНИЙ
Привіт, люба.
Вибач, я не можу зараз кокетувати.
Ми з Ніко розійшлися.
Що? Що сталося?
Його хвилює лише пост гендиректора, і він намагався контролювати мене.
Історія з моїм татом повторяється.
Мені дуже прикро, Мін.
Це не найгірше.
Завдяки Ніко нас дискваліфікували з «Євробачення».
Що? Як?
Він використав «Моє сонце» для свого крему
і опублікував це онлайн,
а «Євробачення» забороняє комерційне використання пісень.
Подавай у суд.
Спробуй сказати це суддям «Євробачення». Ми більше не змагаємося.
Якщо Ніко зробив це з тобою, то Марчелло теж не слід йому вірити.
Жартуєш? Нікому не слід.
Я вже не можу про це говорити. Як там твої романтичні вихідні?
Ну, це довга історія,
але Сільві ввірвалася на вечірку, і романтики значно поменшало.
Чекай, якщо Сільві увірвалася, то я можу теж?
Мені дуже треба вибратися з Парижа.
Не думаю, що це...
Я куплю обідній рейс.
Просто надішли мені деталі готелю. Люблю!
Добрий день.
Де можна знайти штаб-квартиру «Мураторі»?
Мураторі що?
Офіс.
Фабрику.
Марчелло Мураторі.
- Марчелло Мураторі. - Так, Марчелло Мураторі.
Прошу, сідайте. Кава, круасан, капучино?
Ні, дякую.
Будь ласка, сідайте.
Емілі?
Oui. Тобто si.
Марчелло ще не повернувся з Рима, і я думала, ви будете з ним.
Так, я збиралася, але тоді змінилися плани.
Вибачте, а ви...
Я його матір, Антонія Мураторі. Ласкаво прошу.
Так приємно познайомитися.
Я нетерпляче чекала зустрічі з цією Емілі,
про яку не вмовкає Марчелло.
- Справді? Він говорить про мене? - Відколи зустрів вас.
Але чому ви сама?
Я вирішила влаштувати йому сюрприз.
Можете влаштувати його під час обіду. У Марії день народження.
Чудово. Хто така Марія?
Одна з наших закрійниць. Вона працює в нас роками.
Це так мило. Це особливий день народження?
Ні, але вона особлива.
Як і всі, хто працюють у нашій компанії.
Це наша сім'я.
Емілі?
Що ти тут робиш?
Сюрприз.
Я збиралася показати Емілі місто.
Добре.
Дякую, мамо, я подбаю про неї.
Тож...
ти тепер переслідуєш мене?
Ні. Я приїхала, бо я гадки не мала,
що моя керівниця так мене підстереже.
Я приїхала в Рим лише з однієї причини. Побачити тебе.
Тож якщо ти не передумав, я б хотіла побачити твоє містечко, як ми планували.
Гаразд.
Тоді пішли.
То ти розповів своїй матері про мене?
Гаразд, мені треба в дечому зізнатися.
Того дня в Межев я проклинав себе, що не попросив у тебе номер.
І я сказав мамі, що зустрів декого особливого
і тоді відпустив її.
Вона сказала, що якщо це була доля, то ми знайдемося знову.
Так і сталося.
О боже. Це правда?
Моя мама трішки магічна. Вона знає світ.
А твій батько?
Він помер, коли мені було десять.
Чудова людина була.
Мені прикро.
Та нічого.
Він багато досягнув.
Він виріс тут і заснував компанію.
Спершу дуже малу.
А це містечко завжди славилося
своїми особливими козами, що продукують наш кашемір.
То ти справді козячий пастух.
Так, типу того.
Мій батько мав філософію, згідно з якою кожен свій успіх
він мав розділити з цілим селом.
Ось чому тут практично всі працюють у «Мураторі».
Ми відчуваємо відповідальність за це.
Із часом ми збудували чудову школу,
бібліотеку, навіть театр.
Ми хочемо, аби всі, хто працює тут, були щасливими.
Бо якщо ти не щасливий на роботі, то не можеш бути щасливим у житті.
Повністю згодна.
Я просто ніколи не чула, щоб хтось так це формулював.
А один із найважливіших шляхів до щастя пролягає через шлунок.
Саме тому рівно о першій дня
всі сідають до столу, як сім'я, щоб з'їсти найсмачніший обід.
О боже.
Будьмо, Маріє!
Будьмо.
Як буде «з днем народження» італійською?
Buon compleanno.
Buon compleanno, Маріє!
Дуже дякую!
Емілі, можеш фотографувати, але, будь ласка, не публікуй.
Особливо одяг. Це правило номер один у нашій компанії.
Але це особлива подія. Чому б не поділитися нею?
Ми навмисне зберігаємо приватність. Жодної реклами, жодних соцмереж.
Наші клієнти самі нас знаходять.
Вибач мою матір. У неї буває параноя.
Не параноя. Я оберігаю нас.
Можна сказати, занадто.
Дуже добре, мамо.
Дякую, що показав свій дім.
Це не мій дім. Він буде наступною зупинкою.
Отже, екскурсія триває.
Після обіду.
Не можу повірити, що ти виріс тут.
Як ти зміг поїхати?
Так, у цьому проблема. Ніхто так не робить.
Це мій батько.
І мій дідусь.
Його батько. Мої сестри. Багато кузенів. Я навіть не знаю всі імена.
Стільки історії.
Так.
Про що ти думаєш?
Я не впевнена, чи ти захочеш це чути.
Я готовий почути все, що ти думаєш.
Побачивши Солітано, чи відчувши його,
я думаю, що Сільві права.
Я знаю, що ти плануєш продати свою компанію JVMA,
і я думаю, що це велика помилка.
Добре. І...
Як ти про це дізналася?
Це просочилося.
Я не думала, що мені варто втручатися, поки не побувала тут,
але це місце і те, що створила твоя сім'я, є дуже особливим.
Особливим і завмерлим у часі.
Моя мама не любить зміни.
Але я не хочу, щоб ми були невидимі.
Нам треба зростати, відігравати більшу роль у світі.
Тож так, у нас є пропозиція від JVMA, і ми її розглядаємо.
Вони чекають на відповідь до кінця тижня.
І я знаю, чого я хочу для компанії.
Таке вже рідко побачиш у світі.
У вашої компанії є душа, я відчула це за столом.
І в якості ваших продуктів. Мені було б дуже прикро, якби ви її втратили.
Я не планую її втрачати.
Я хочу, щоб ми стали справжнім брендом, як Prada чи Gucci.
А для цього потрібні гроші.
Але я знаю цих людей, Марчелло, і їм не можна довіряти.
Не можу повірити, що кажу це.
Чи міг би ти зустрітися з нами?
Знову за старе.
Знову про роботу.
Я просто турбуюся про тебе, і ми можемо допомогти.
Просто вислухай нас.
Ми відмовили всім італійським фірмам.
Чому нам навіть розглядати французьку?
Бо...
як і ви, ми особливі.
Емілі...
Я думаю, ти дарма сюди приїжджала.
Вибач мені.
Ні, ти вибач.
Не треба було. Я сказала забагато.
Іноді я не можу стриматися.
Я знайду когось, хто допоможе тобі повернутися в Рим.
Реклама Renault 5, дубль третій.
Знято!
Добре. Зробімо це раз.
Сільві, яка гарна несподіванка.
Що занесло тебе до Рима?
Я вже не впевнена.
Яка б не була причина, радий бачити.
Мені треба ще пару годин. Ти можеш повернутися або...
Ні, я зачекаю.
Приємно для зміни подивитися на роботу інших.
Я знайду тобі стілець.
Гаразд, принесіть пані стільця.
«Веспи» спізнилися.
Давайте ще раз!
Щось продовжує повертати тебе в Рим, Сільві.
Хіба це не очевидно?
Я хотів би думати, що це я. Але ні.
Це місто притягує тебе.
Або, можливо, воно втілює те, ким ти хочеш бути.
Ким це?
Мисткинею.
Ні.
Кінорежисеркою?
Я ходила на твої уроки, бо захоплювався тобою і твоїми фільмами.
Звичайно, я хотіла навчитися, але це була фантазія середнього віку.
Ясно.
Деякі жінки колють ботокс, а інші вивчають кінематограф у Римі.
Розумієш, я знаю, що вмію.
І тепер я маю керувати фірмою.
Існує багато речей, важливіших за роботу.
Я знаю.
Повернення сюди якимось чином нагадує мені про це.
Сьогодні я сказала американській дівчині, що працює в мене,
пожертвувати коханням заради моєї амбіції, що було дуже неправильно.
І що вона зробила?
Відмовилася, як і мала б.
Моє життя стало моєю роботою, відколи я відкрила власну агенцію.
Я навіть маю бізнес-стосунки зі своїм чоловіком, який відкрив клуб у Парижі.
- Досі твій чоловік? - Так.
Здається, ти єдиний чоловік, до якого він коли-небудь ревнував.
І що це означає для нас?
Будучи в Римі...
Обслуговування номерів в Італії – найкраще.
Я така рада, що ти тут.
То як? Що сталося з італійським жеребцем?
Ти вже відпустила його на пасовисько?
Швидше навпаки.
Давай виберемося кудись.
Не можу не думати, що цей безлад із «Євробаченням» – через мене.
Як ти можеш так казати, якщо Ніко тебе саботував?
Ну, кожен раз, коли я просила його вибрати мене, він так і робив.
Я мала б розуміти, наскільки йому важливий його образ.
Ти не повинна пристосовувати своє життя чи кар'єру
під щастя іншої людини.
Знаю, і я ненавиджу його вчинок.
Але... знаєш, що найбільше болить?
Що?
Я досі його кохаю.
Я знаю, що це нелогічно.
Ні, воно й не має бути.
Але... роззирнись. Хіба це не здорово?
Так і є.
Я думаю про всі ці будинки і руїни,
які стоять тисячі років,
і намагаюся уявити, якими тоді були людські життя.
Це дозволяє переоцінити свої проблеми.
Прекрасні руїни.
Саме так.
І це місто є красивішим і живішим завдяки всьому, що воно пережило.
Думаю, це частина його магії.
Ем,
я працюю над піснею,
просто щоб розібратися у своїх почуттях.
Ти написала пісню?
Майже, але мені бракувало зачіпки, і твої слова підкинули мені ідею.
Швидко. Підійди.
Запишеш це на телефон, щоб я не забула слова?
Що ти робиш?
- Добрий вечір. - Добрий вечір.
Ви не будете проти, якщо я пограю хвилинку,
а ви залишите собі мої чайові?
Добре.
Гаразд.
Ми збудували місто по цеглині
Кумедно, чи не так?
Ми мали майже все
Ми стирали наші пальці
Збудували власний замок
І спостерігали, як наше королівство впало
Сльози нагадують нам,
Що ми живі
Тріщини впускають світло
Іноді я бачу
Діаманти в пилюці
Наші руїни мають красу
Любий, таке життя
Одні двері відчиняються, інші зачинаються
Врешті, це не трагедія
Тож можеш попрощатися
Бо я задумала імперію
І я можу збудувати її наново
Сльози нагадують нам,
Що ми живі
Тріщини впускають світло
Іноді
Я бачу діаманти в пилюці
Наші руїни мають красу
Привіт.
Привіт, Емілі.
Твоє бажання збувається.
Ми зустрінемося з вами завтра.
О боже. Чудово.
Чому ти передумав?
Моя мати підслухала те, що ти казала, і їй стало цікаво.
Але я не бачу сенсу в зустрічі з компанією,
яка навіть не має офісу в Римі.
Але він у нас є.
Ми маємо офіс у Римі.
Серед наших клієнтів – «Бавацца», пам'ятаєш?
Ще одна річ, яку ти забула згадати.
Тоді надсилай адресу, і ми зустрінемося завтра о першій.
Прекрасно. Так, надішлю.
Я надішлю тобі адресу незабаром. Дуже дякую.
Скажи мені, що ти не працюєш сьогодні.
Я вже переніс те, що в мене було.
Добре.
Я не хочу нічого, окрім гуляти містом,
їсти макарони й кохатися.
Мені подобається...
Дай лише розберуся з цим надокучанням. Слухаю, Емілі.
Я організувала нам зустріч. Не знаю як, але мені вдалося.
Що? Фантастика!
Коли і де?
Завтра о першій у нашому римському офісі.
Прошу?
Чому їм нас наймати, якщо в нас його нема?
Він у нас буде.
Вибач, любий.
Я маю 24 години, щоб приготувати презентацію
і знайти нам офіс у Римі.
Що відбувається?
Можливо, я втратила хлопця, але я здобула зустріч.
Ем, це здорово.
Так, історія мого життя.
О боже.
- Боже, трясця. - Що таке?
Відео моїх співів на площі залетіло в тренди.
Із мого профілю?
Ні, якийсь турист опублікував його в Тіктоці.
- Ти не повіриш. - Що?
Мені написали з «Китайської поп-зірки».
Вони хочуть, щоб я повернулася в ролі судді,
і щоб я виконала цю пісню. У неї ще навіть нема назви.
Як щодо «Прекрасних руїн»?
«Прекрасні руїни».
Ідеально. Боже, це навіть краще, ніж «Євробачення».
Мені треба спіймати найближчий рейс до Парижа.
Емілі, мене врятовано.
Ми проєктуємо новий готель Bulgari,
а не чоловічу роздягальню в Янкі-Стедіумі.
Ану, народ! Ворушіть мізками.
Я хочу, щоб гості ахали, заходячи в лобі!
Ахали від того, яке все красиве.
Я цього тут не бачу!
Перепрошую.
Я знала його, коли він скуповувався в секонді.
Сільві Ґрато.
Не можу повірити, така ж красива.
Виглядаєш чудово, люба.
Ти також.
Привітайся з моєю блискучою командою.
Це команда мрії.
Це остання жінка, з якою я спав.
Перш ніж почав спати з чоловіками.
Годі вже. Я ніколи не знаю, радіти цьому чи ображатися.
Я дуже радий тебе бачити.
Я теж.
Що занесло тебе в Рим?
Я приїхала по справах, і мені потрібна маленька послуга.
Звичайно. Будь-що.
Я шукаю на завтра красивий офіс для важливої зустрічі.
Із задоволенням допоможу.
У цій будівлі є багато офісів.
Узагалі, цей підійде ідеально.
Мій офіс?
Лише на пів дня.
І ще одне,
ти міг би зняти з дверей табличку «Дизайн Джорджо Барб'єрі»?
Це має бути римська філія «Агенції Ґрато».
Ти зовсім не змінилася, чи не так?
Ні. Особливо відколи змінила тебе.
«АГЕНЦІЯ ҐРАТО»
Я іду обідати, можливо, надовго,
можеш, будь ласка, утримувати мої дзвінки?
Звичайно. Кіт із дому – миші гуляють.
Прошу?
Це просто приказка.
Купуй два квитки на найближчий літак до Рима. Негайно.
Що відбувається?
Я щойно говорив із Сільві. Пакуй валізи. Ми потрібні в Римі для зустрічі.
- Рим? Супер. - Так.
Вважай, що я зібраний, куплю щось уже там.
Одне «але», ми житимемо в одній кімнаті.
- Ні. - Так.
Два ліжка. Але навіть не думай приводити незнайомих чоловіків.
За кого ти мене маєш?
Я тебе знаю.
Я досі не в захваті від слогану для кампанії.
«Італійці вміють краще». Мені здається, він прекрасний.
І це краще, ніж нічого, що було на момент нашого прибуття.
Давайте поки не згадувати його. Ми сьогодні продаємо себе.
Моя мрія. Ми нарешті маємо офіс у Римі.
Лише на пів дня. Не звикайте.
Дуже дякую вам, що прийшли.
Синьйоро Мураторі, зустріти вас – це честь.
Велика честь.
Ви дуже ґречні. Але не спішіть із подяками.
Як я сказала Емілі, ми ще ніколи не рекламували нашу компанію,
і я не впевнена, що ми готові на це зараз.
Ну, я вірю, що ви можете мати все.
Ви можете залишити компанію маленькою і незалежною,
але розповісти про себе світу.
Навіть якщо ми наймемо рекламну агенцію, чому вона має бути з Франції?
У нас свіжий погляд.
Ми знаємо, що італійці вміють краще.
- Звичайно. - Так.
Хіба це не очевидно?
«Італійці вміють краще» – не наш слоган.
- Ні. - Ні.
Ні.
Так. Я знаю, що «Мураторі» раніше не рекламувалися,
але я маю ідею для прихованої рекламної кампанії.
Вона не про бренд.
Ви рекламуєте не одяг, а свій спосіб життя.
Сім'я, радість, спільнота.
А в кутку писатиме «Умберто Муртаорі».
Таким малим шрифтом, що треба буде нахилятися, щоб побачити.
Ну, це все дуже цікаво, але...
ви не можете приїхати з Парижа
й намагатися замилювати очі італійці.
Не розумію, що ви маєте на увазі.
«Агенція Ґрато» не має офісу в Римі.
Це офіс Джорджо Барб'єрі.
Що? Перепрошую?
Який іще Джорджо? Ніколи не чув про нього.
Ні, думаю, він переїхав у більший простір. Так.
Прошу вас, годі.
У Римі ми всі знаємо одне одного.
І взагалі,
я була останньою жінкою, із якою він спав, перш ніж переключитися на чоловіків.
Що?
Ну, із цим моя пам'ять трохи підводить.
Ти не сказала мені, що зустрічаєшся з Антонією Мураторі.
Я міг би попередити тебе, що ти марнуєш свій час.
Стійте, Антоніє. Вибачте, синьйоро Мураторі,
як і ви, я готова на все, щоб працювати для людей, про яких турбуюся.
Бо коли ти турбуєшся, це любов, а не робота.
Тоді ви розумієте мене.
Ви розумієте нас.
І я розумію Марчелло.
Він хоче завоювати світ.
Це не є моєю амбіцією, але нам справді потрібні гроші.
І я не думаю, що в мене ще є змога бути примхливою.
Дайте нам шість місяців.
Я не платила податки шість років,
тож що таке шість місяців?
Мамо, за шість місяців у нас може вже не бути пропозиції від JVMA.
Якщо вони справді нас хочуть, то зачекають.
У вас є шість місяців.
Антоніє.
Я така щаслива, що ми співпрацюватимемо.
Я влаштовую вечірку сьогодні, присвячену
моїм двом найулюбленішим жінкам у Римі!
Тож урешті-решт
ти справді приїхала сюди для роботи, а не для мене.
Я ж казала тобі, що це не так.
Вітаю. Ти отримала те, що хотіла.
Марчелло.
Мені шкода.
«Агенція Ґрато».
О боже!
Це так захопливо!
Ні, я скажу йому!
Дуже дякую.
Дякую. До побачення!
Ґабріелю!
Ґабріелю, у мене важлива новина.
Подзвонив «Мішлен», і вони сьогодні оголошують свої зірки.
У тебе теж буде.
Ні, це неправда.
Маріанна була шахрайкою. Хтось тебе розігрує.
Ні, це правда, я обіцяю.
Я особисто говорила з Режісом Ломбардом.
Він працює в «Мішлені». Це правда.
Де Емілі? Вона мала б мені про це розповісти.
Вона в Римі з чуваком, із яким зустрічається.
Я знаю, як довго ти чекав на це.
І це дуже заслужено. Нам треба відсвяткувати. Сьогодні.
Ти знаєш, так.
Так, ми відсвяткуємо.
Я так пишаюся тобою.
Добре. Побачимося ввечері.
Мій телефон уже розривається.
Побачимося.
Гаразд, побачимося пізніше.
Вибачте, народ!
Увага, будь ласка.
Я б хотів підняти келихи за двох супержінок.
Хай це буде троє супержінок.
Ми б не були тут без Емілі.
За трьох супержінок!
Я знаю цей вираз. Що таке?
Можливо, ти не помітила, але тут когось бракує.
Марчелло.
Нічого. Не щастить у коханні, пощастить у роботі.
Емілі, мені дуже прикро. Я не хотіла...
Ні, ти хотіла. І тобі було байдуже.
Але врешті-решт це було моє рішення.
Я просто не впевнена, чи воно було правильним.
Схоже, що було.
ЛОРАН Я В ПАРИЖІ, ТИ ДЕ?
СІЛЬВІ РИМ.
ЛОРАН ПОВЕРТАЙСЯ. Я СУМУЮ ЗА ТОБОЮ.
ПРОСТО ВИРІШУЮ ТУТ ДЕЯКІ СПРАВИ. СКОРО ПОВЕРНУСЯ, ЛЮБИЙ.
- Привіт. - Привіт.
Я переймалася, що ти не прийдеш, бо образився на мене.
Мама сказала, що ти попросила не залучати тебе до нашого контракту.
І я прийшов запитати чому.
Я не хочу працювати з тобою, Марчелло.
Я хочу бути з тобою.
Завтра я лечу назад у Париж.
Тоді нам краще сповна скористатися нашим останнім вечором у Римі.
Пардон, вибачте.
Кухарю Ґабріелю,
я їв у вас уже три рази,
і кожен новий досвід був кращим за попередній.
Вибачте. Хто ви?
Просто людина, що цінує хорошу страву
і відкидає особливе ставлення.
Вітання, старий.
Я завжди знав, що у тобі щось є. Цей ніс чує талант.
Це і ваша заслуга. Моїх партнерів.
Я б не міг досягти цього без вашої віри в мене.
- Так, а ще Антуанових грошей. - Так.
Хоча ми зайшли в мінус,
це досі моя найвеселіша інвестиція.
Так, але тепер справи підуть на краще.
Краще.
Після всього цього я досі не можу повірити, що зірка справжня.
Емілі мала би бути тут.
Без неї якось трохи порожньо.
- Вітаю. - Дякую.
Я така рада за тебе. Я думаю, що ти геній.
Дякую.
Спасибі.
- Непогано заповнює порожнечу. - Так.
Можна тебе на секунду?
Так. Звичайно.
Женев'єво, слухай, я не хочу, щоб у тебе склалася хибна картина.
Того вечора все трохи вийшло з-під контролю,
але це був лише один момент, і все.
Ти моя сусідка і подруга,
а тепер ми ще й працюватимемо разом.
Давай зупинимося на цьому, добре?
Так. Звичайно.
Добре. Радий, що ми це прояснили.
Дозволь мені.
Привіт, це Емілі Купер.
Ви знаєте, що робити після сигналу.
Емілі, це я.
Це нарешті сталося. Я маю зірку.
Я дуже вдячний тобі.
За все.
То коли ми знову побачимося?
Подивимось. Коли ти повернешся в Париж?
Скоро. Але тепер у тебе багато виправдань, щоб приїжджати в Рим.
Якщо це будуть лише ти, я і макарони.
Груповуха.
Я гадки не мав, що ти з цих дівчат.
Бувай, люба.
Емілі, це я.
Це нарешті сталося. Я маю зірку.
Я дуже вдячний тобі. За все.
Так!
Вибачте за спізнення. Велика новина.
Ґабріель отримав мішленівську зірку. Цього разу по-справжньому.
І, звичайно, ми раді за нього.
Але не відволікаймося від теми.
«Агенція Ґрато» офіційно відкриває офіс у Римі,
і треба, щоб хтось ним керував.
Я готовий.
Це точно маю бути я.
У мене ідеальна італійська, і я найстарша людина за цим столом.
Саме тому ти мені потрібен у Парижі.
Тоді це я. Я мріяв про Рим,
відколи провів літо після універу,
будучи інтерном Марго, одного з мопсів Valentino.
Серйозно?
Серйозно. Три місяці гламуру і підвал.
Квінтесенція світу моди.
Ви забули про одну дуже важливу людину.
Мене.
Я також знаю італійську, і в мене колись було активне життя тут.
Але я маю приймати найкращі рішення для клієнта.
І через це я хотіла б, щоб
Емілі залишилася керувати офісом у Римі.
- Що? - Чекай. Я? Чому?
Антонія була вражена тобою на зустрічі.
І вона підписала угоду з умовою, що ти лишишся тут і будеш опікуватися ними.
Вона? Чи її син?
Емілі навіть не знає італійської.
Господи! Це повний треш!
Емілі і французької не знає. Але це її не зупинило.
То що це означає?
Що ти лишишся в Римі.
Ми вже підшукали для тебе квартиру.
Можеш послати за своїм одягом. Не варто гаяти час.
Вітаю, Емілі. Ти вкрала мою мрію.
І мою.
Ти що?
Це не назавжди.
Вони підшукують мені тимчасову квартиру тут.
Що ж, збережи місце, дівко,
бо щойно я повернуся з Шанхаю, то приїду до тебе в Рим.
Пообіцяй.
Обіцяю.
Час і мені поштампувати паспорт.
Бувай.
Що ви тут робите так рано?
Що ми робимо так пізно? Ми святкували цілу ніч.
Ти чула новину?
Ґаб усього лиш отримав мішленівську зірку.
- Вітання! - Дякую.
Ми вже плануємо розширення.
Я думаю про «Джіджі 2» в Лондоні.
Нью-Йорку.
Як щодо Рима? Принаймні зможеш бачитися з Емілі.
Про що ти?
Я щойно говорила з нею. Вона переїжджає в Рим.
Заради того Марчелло?
Думаю, це більше стосується роботи.
Вона буде там керувати філією «Агенції Ґрато».
Так, Париж не буде таким, як раніше, без неї.
Бувайте.
Усе добре, друже?
Так, я просто... здивований.
Хочеш мої п'ять копійок?
Ти дозволяєш гордині й непорозумінню
забрати в тебе найкращу дівчину на світі.
Може, це про нас обох.
Можливо.
Я просто не думав...
Менше думай і більше відчувай.
У тебе досі є шанс повернути її.
Як? Вона тепер разом із ним.
Лише тому, що вона не з тобою.
Я на секунду.
ЕМІЛІ ГОЛОСОВЕ
Вибач мою погану французьку, Ґабріелю.
Але я просто хочу висловити свої вітання.
І сказати, що пишаюся тобою.
Ти заслуговуєш усе це і більше.
Як бачите, це тихий район.
Отже... після вас.
Прошу. Ми на місці.
Ця квартира походить із 17-го століття і була частиною сімейного палаццо.
Прекрасно.
Вона невеличка, як і багато квартир у Римі, але краєвид.
Пречудовий.
Міс, я залишу ключ і візитку біля дверей.
Дякую.
Де вона саме в Римі?
Готова?
Одну хвилинку.
Думаю, ти будеш щасливою тут.
Я уже щаслива.
Ходімо.
Переклад субтитрів: Роман Захарчук