Боже, це неймовірно.
У мене немає слів.
В Емілі Купер немає слів.
Знаю, ти любиш Париж,
але Венеція — найкрасивіше місто у світі
і, можливо, найбільш романтичне.
Тоді я рада, що я тут із тобою.
Венеція була в моєму списку з п'яти років.
У п'ятирічної дівчинки був список?
А ще вона досі носить панамки.
- Боже. - Господи.
Поглянь...
ЕМІЛІ В ПАРИЖІ
ЕМІЛІ У ВЕНЕЦІЇ
Ось наша зупинка.
Це не схоже на наш готель.
Спершу перевіримо місце для шоу. Не проти?
Звісно.
Привіт!
Ласкаво прошу в церкву Сан-Франческо делла Вінья.
Овва, ідеально.
Знала, що заціниш.
Близько до каналу, тож гості можуть дістатися на човні.
Тут був показ Dior.
Не віриться, що було не зайнято.
Марчелло, моделі готові до останньої примірки.
- До роботи. - Я з вами.
Ти вже так багато зробила, і ти вперше у Венеції.
Насолоджуйся.
Але я тут по роботі.
Іди.
Дозволь мені самому зробити.
Упевнений?
Він упевнений. Ходімо.
Побачимося в готелі St. Regis.
Уже й забула своє: «Я тут по роботі».
Раз, два.
Боже мій.
Господи.
Мабуть, ніколи не бачила тебе такою щасливою.
Знаю.
Я так пишаюся Марчелло.
Бути тут із ним, та і з усіма вами...
Я ніколи так багато не всміхалася.
Обожнюю бачити тебе закоханою.
Це зігріває моє щуряче серце.
Твоє що?
Поглянь на той міст.
Щуряче серце?
Точно.
«Мулен Щур». Як справи з ним?
Продюсери саме надіслали мені початкову анімовану версію Сатін.
Вибач, Щурін.
Покажи.
Боже, ти така мила.
Мені не подобається, як тремтять вуса,
але щурячі цицьки в мене гарні.
Добре, що їх тільки дві.
Скажи?
- Вибач, я маю відповісти. - Добре.
Привіт, Сільві. Ти в дорозі?
Ні, я в Римі.
У Римі?
Чому?
Пам'ятаєш Джейн?
Як я можу її забути? Що вона вже утнула?
У неї раптово помер чоловік.
Боже, це жахливо. Мої співчуття.
Зараз іду на похорон, а завтра буду у Венеції на показі.
Якщо маєш лишитися, усе під контролем.
Ні, я приїду завтра.
Не тільки Марчелло ризикує.
Я теж вклалась у цю колекцію, і вона має окупитися.
Це треба нам усім.
Я мушу йти.
Побачимося завтра.
Ти справжня подруга — подолала такий шлях.
Не могла лишити тебе саму в найсумніший день твого життя.
Власне,
найсумніший день буде наступного тижня, коли зачитають заповіт
і я дізнаюся, скільки в мене боргів.
Я б продала яйцеклітини, але що з них узяти.
Треба було шукати бізнесмена, як ти.
Лоран довів до ручки два нічних клуби,
узяв позику під заставу маминого майна.
Убила б його.
Вибач. Зарано.
Зовсім ні.
Знала, що цей день настане.
І вже погорювала.
Що робитимеш із Лораном?
Те, що мала зробити вже давно.
Розлучуся.
Що ж, нарешті.
Це я не тобі, любий.
Прощавай, коханий.
«Твоя вічність починається сьогодні».
Це натяк на нас.
Ні, не може бути.
Не бачив мій паспорт?
Він точно був в аеропорту.
Прийму душ і допоможу шукати.
Дякую.
Я забронював столик в улюбленому ресторані на вечерю.
Будемо лише ми вдвох.
Я не хочу ні з ким тебе ділити.
Ти не проти?
Аж ніяк не проти.
Добре.
Піду випити з Мінді. Зараз.
Гаразд.
НАМ ТРЕБА ЗУСТРІТИСЯ!
Що? Він хоче освідчитися?
Вибач, просто я така рада.
Треба відсвяткувати. Два « Апероль Шприци».
- Ми ж раді? Щось ти не дуже рада. - Так, ні, я рада. Просто здивована.
Занадто рано.
Але це правильно.
З нас добра команда.
І коли думаю, що буде через рік чи через п'ять років...
А ти думаєш.
Я можу уявити нас разом.
А тепер, коли він живе в Парижі, у мене є все.
Кохання, робота, найкраща подруга.
Я зараз розплачуся.
Дякую.
За вас із Марчелло.
Бажаю тобі щастя, і побільше.
Ти заслужила.
- Промова на роль дружки? - А буде прослуховування?
Звісно, що ні.
- Ми йдемо в його улюблений ресторан. - Боже! Він зробить пропозицію.
Подруго, це справді відбудеться. Не замовляй салат.
Щоб коли він на коліні, не дивився на латук у тебе між зубами.
Цікаво, як він це зробить.
Офіціанти заспівають?
- Струнний квартет? - Припини, я нервуюся.
Знаю, келих шампанського.
Вишукано. Як і він.
- Не жери. - Я ніколи не жеру.
Точно, це я жеру.
Добрий вечір.
Марчелло Мураторі.
Дякую.
Емілі, я все думаю,
а якби я не був на горі в Межеві в день нашої зустрічі?
Якби не поїхав на поло в Париж, де ми знову зустрілися?
Моє життя було б іншим.
І моє.
Я дуже рада, що не вмію кататися на лижах.
Ти змушуєш мене вірити в себе.
Бачиш те, що інші не бачать.
Бачиш мене творчим.
Як би не минув показ, я вже відчуваю, що мені пощастило.
- Я не замовляла десерт. - Я замовив.
Це тирамісу. Їхня фірмова страва. Самі роблять савоярді.
Савоярді?
З італійської це «жіночі пальчики».
Спробуй перша.
Гаразд.
Смачно?
Так.
Давай, візьми з дна. Там найкраща частина.
- Там є сюрприз. - Добре.
Щось знайшла.
Ти знайшла.
Ага.
Це...
печиво.
Венеціанський шоколад найкращий.
Дуже смачно.
Не було пропозиції?
Чесно, мені полегшало.
Я не з дівчат, які мріють про обручку в тирамісу.
Так, ти б не розповідала цю історію до кінця життя.
Це станеться.
Гадаю, він чекає до кінця сьогоднішнього показу.
Або збирається це зробити зараз. Привіт.
- Перепрошую. - Та ні.
- У місці проведення проблема. - Що?
Ми маємо це побачити, але все погано.
- Гаразд, ходімо. - Ходімо.
- Бувай. - Бувай.
Раптом що, я буду тут.
Що тут сталося?
Учора навіть дощу не було.
Вода піднялася, не опустилася.
Це «висока вода».
Висока вода — це природне явище в повний місяць.
А можна прибрати цю високу вода?
Наприклад, пилосмоком?
Не вийде. Вода все одно підніматиметься.
Зрештою, це місто тоне.
Люку, ось чому тут було вільно.
Так, Венеція — ще те стерво.
Я намагався знайти інше місце проведення.
Готель Danieli заброньовано. І Палац дожів.
Max Mara знову в Палаці дожів.
Жадібні покидьки.
Навіть якщо знайти нове місце,
як ми встигнемо перенести шоу й перенаправити гостей?
Поруч є церква, але їм це нецікаво.
Дякую, ведмедику Паддінгтоне.
Місцеві їх носять. Я не псуватиму взуття.
Треба перевірити вбрання.
Я цього не хочу, але, мабуть, доведеться скасувати.
Ми не можемо скасувати. Це спустошить Марчелло.
Я хвилююся за Сільві.
Вона приїде з Рима,
і полетять голови. Твоя буде першою, Люку.
Чому моя?
Ти бронював це місце.
Вбрання сухе, але як робити показ у воді висотою 15 сантиметрів?
Де ходитимуть моделі?
Де будуть гості?
Усі будуть мокрі.
Цей показ не потоне.
Ми його проведемо тут.
Треба просто змінити концепцію
і, знаєте,
робити, як місцеві.
Вперед.
Ні.
Так. Ще.
- Вистачить? - Так.
- Добре. - Добре.
Дякую, що прийшли.
Беріть. Ви в першому ряду. Там бризки.
Вона наближається. Ми трупи.
Якого біса відбувається?
Підміниш мене?
Трохи імпровізації через високу воду.
Очманіти.
Піднялася за ніч.
У мене таке було на плавучому будинку, але в туалеті.
Неможливо це передбачити.
Я ж чітко казала, що цей модний показ має бути успішним.
Як він буде успішним, якщо все під водою?
У нас є запасний план.
Гумові чоботи?
Так, це частина нашого плану.
А який у вас запасний план для матері Марчелло?
Боже.
Що тут робить Антонія?
Вода — це наша не найбільша проблема.
- Де Марчелло? - Ховається.
Припини. Усе буде чудово.
Пані й панове, зараз почнеться показ.
Чекайте, що вона робить?
Мамо.
Браво, моє сонечко.
Тобі сподобалося?
Я в захваті.
Дуже красиво.
Справжній дух «Мураторі»,
але по-новому.
І ти не судитимешся з нами?
Авжеж ні.
У мене немає грошей на адвоката.
Ти справжній дизайнер,
як і твій батько.
Вибач, що я цього не бачила.
Марчелло,
час мені відійти в бік
і передати справи комусь більш талановитому.
Що ти кажеш? Ні.
Пані та панове, Марчелло Мураторі,
новий очільник і світле майбутнє модного дому «Мураторі».
І як тобі бути в центрі Венеціанського тижня моди?
Дивовижно.
Але ще більше я радію поверненню до сім'ї.
Повірити не можу.
Мама пропонує тобі всю компанію.
І тобі теж. Ми команда.
Єдина її умова — маркетинг буде на тобі.
Звісно, я з радістю.
Треба стільки обміркувати. А сьогодні нумо насолоджуватися.
Намагаюся.
Не можу дочекатися повернення в Солітано.
У Солітано? Надовго?
Емілі, я не можу керувати «Мураторі» з Парижу.
Просто я думала...
Ти й гадки не маєш, яке прекрасне там життя.
Воно просте, спокійне, але там ніколи не нудно.
Весь день ми будемо зайняті, але вночі ми будемо разом. Удома.
І де це буде?
Мама хоче переїхати до сестри й віддати нам свій будинок.
Той красивий будинок?
Де ми зможемо побудувати спільне життя.
І найкращу в історії Італії модну компанію.
Та це ж просто неймовірно.
І приголомшливо.
Знаю.
Ми не мусимо вирішувати зараз.
Важливо лише,
що ми разом.
Я несу відповідальність за його борги й після розлучення?
Це неможливо.
Поговоримо, коли повернуся в Париж.
Що ви чули?
Ми? Нічого. Ми не слухали.
А що?
Є проблема?
Суд у справі про банкрутство забере все майно Лорана, і твоє теж.
Так.
Мої заощадження, квартиру й компанію.
Стривай...
«Агенція Ґрато» в халепі?
Боюся, я тону швидше за Венецію.
І що це означає?
Нас або продадуть, або ліквідують.
Ви були зі мною із самого початку, але до кінця — зайве.
Після повернення в Париж...
шукайте нову роботу.
А Емілі?
Тепер у неї є «Мураторі».
Вона вчасно самоусунулася.
Ходімо.
Алфі!
У нас вечірка на даху готелю Danieli.
Шкода, що ти не тут.
Шкода.
Веселіше, ніж дах, на якому я.
Антонія більше не судиться.
Так, усім полегшало.
Ти дзвониш поговорити з Ніко чи з Марчелло?
Ні.
Я телефоную тобі.
Хочу зустрітися, коли ти повернешся.
Так, тобто...
Упевнена, що буде велика корпоративна вечірка чи щось таке.
- І... - Ти знаєш, про що я.
Так, ми багато жартуємо й дражнимося,
але не прикидайся, що між нами нічого немає.
Ти мене чуєш?
Так, я не можу зараз розмовляти. Поговоримо, коли буду в Парижі.
Добре. Супер.
Буду чекати.
Це саме те, що треба.
Отакої. Так жадібно?
І я жеру.
Купа шкідливих звичок.
- Гаразд. - Давай.
Ходімо святкувати перемогу.
Дякую.
Я не встигла тебе привітати.
Дякую.
Усе добре пройшло?
Ні, я не про показ.
Я про пропозицію Антонії
очолити «Мураторі».
Марчелло, мабуть, у захваті.
Ага. Так і є.
Але нам треба буде жити в Солітано.
Зрозумій правильно:
так, це чудове містечко, і всі там дуже милі.
Але ж...
Але що?
А як же «Агенція Ґрато»?
А що з нею, Емілі?
Не будь абсурдною.
Хапайся за цю нагоду.
Справді? Чому?
Бо...
Маркетингова галузь нестабільна.
Працювати в компанії — розумно.
Будеш зміцнювати бренд, керувати імперією.
Але ми більше не працюватимемо разом.
Ми це переживемо. Й інстаграм ніхто не забороняв.
Ні.
Може, ти наступна Міучча Прада.
Їм пощастило, що в них є ти.
Як і мені.
Дуже пощастило.
За «Марчелло Мураторі».
Я маю подякувати вам усім.
Але особливо тобі, Емілі.
Після нашої зустрічі моє життя змінилося.
Як і в усіх.
І так, цей бізнес важливий для мене,
але ще важливіша
ти.
Ніко?
Ти теж хотів щось сказати?
Так, дякую.
Для мене теж буде промова?
Мені було так важко через мою родину.
А ти мене дуже підтримувала.
Насправді без тебе мене б тут не було.
Ви жінки, які робите нас такими чоловіками.
Так, ми непогані.
Що? Ні!
Я...
Я тебе кохаю, але не можу.
Що?
Я не можу вийти за тебе.
Не можу покинути все в Парижі й переїхати в Солітано.
Це не моє життя.
А це не твоя обручка.
Що...
Я тримав її для Ніко.
Вона для мене?
Мінді,
я тебе кохаю.
Кохаю тебе ще зі школи.
Я хочу провести з тобою решту свого життя.
Тож...
Нічого собі.
Ти вийдеш за мене?
- Будь ласка, не кажи «ні». - Ні! Тобто так!
Або «ві». Чи «сі». Неважливо.
Стривай.
Боже мій, це обручка...
- Кохаю тебе. - Кохаю.
- Чекай, серйозно? - Серйозно.
Мої вітання.
Я дуже щаслива за вас.
Вибач.
Я паленію від сорому.
Побачила обручку й була спантеличена. Я не...
Думала, що ти...
Вибач.
Це було так самовпевнено з мого боку.
Справді?
Я замислювався про це для нас у майбутньому.
Я теж.
Але коли я думала, що це відбувається...
Ти зрозуміла, що справді відчуваєш.
Я побудувала собі життя в Парижі.
Я дуже багато працювала задля цього,
і я люблю це життя.
І я люблю тебе в ньому.
Я теж люблю Париж, але лише тому, що ти там.
Моє місце в Солітано, Емілі.
Знаю.
Я б хотіла бути там, із тобою.
Але ти не можеш.
Це красива мрія.
Але не моя.
Мені шкода, що у вас так склалося з Марчелло.
Знаю, ти його кохаєш.
Кохаю.
Але ми хочемо зовсім різного.
Якщо я переїду в Солітано,
почуватимуся як принцеса, замкнена в замку.
Це гарна казка.
Так, але, зрештою, це все було лише казка.
Ага.
Принаймні ти знайшла свого принца.
З глузду з'їхати.
Ніко вже пропонує дати весілля.
Я ще навіть батькам не сказала.
Він має просити благословення у твого тата?
Ні!
Бо він захоче все сам контролювати.
Ніко може спитати після весілля.
Мінді!
Що? Я все одно ненавиджу весілля.
Мене більше цікавить дівич-вечір.
Це вже я буду влаштовувати.
Я думала про Міконос.
Або, чекай, Ібіцу.
Думала, що я все планую.
Звісно, що ти.
Привіт, дівчата.
- Привіт. - Привіт.
Коли приїхали?
Вчора.
- Як справи в ресторані? - Дуже добре.
З новим шефом ми перевищили бюджет.
Новий привабливий шеф-кухар. Який він?
Власне, це вона.
Тобі пощастило.
- Що ж, нам треба йти, тож... - Так.
Що це?
Це...
- Ніко освідчився. - Так.
Вона заручена.
Коли збиралася сказати?
Щойно сказала.
Ні.
Емілі сказала.
Зазвичай просто кажуть: «Мої вітання».
Що ж, я можу сказати лише: «Щасти».
Ти робиш велику помилку.
Алфі.
Вона знає, про що я.
Що між вами відбувається?
Нічого.
Це було не нічого.
Маєш до нього почуття?
Мінді.
Боже, що я роблю?
Емілі!
Ти повернулася.
Я досі тут працюю, хіба ні?
Ми збиралися надіслати твої речі до Солітано.
Крім рожевого степлера.
Завжди хотів його.
Я не їду в Солітано.
Ми з Марчелло розійшлися.
Дуже шкода це чути.
Дякую, Сільві. Я...
Я думала, що він той самий.
Але зрештою зрозуміла, що не про таке життя я мріяла.
Я рада, що ти тут.
Я теж.
Але ти маєш дещо знати.
В «Агенції Ґрато» проблеми. Я ледь не закрила компанію.
Що? Чому ти мені не сказала?
Пожаліла тебе.
На щастя, нас знайшлося, кому врятувати.
Я знайшла партнера, який утримає нас на плаву.
Можуть бути деякі зміни.
Хто це?
Кому шампанського?
Ні.
Насправді це просеко.
Усе інше мені заборонено пити.
Вона наш рятівник? Думала, вона без грошей.
Люба, тепер з.
Смерть чоловіка стала шоком, а ще більший шок — він лишив мені палаццо.
Мережа готелів Four Seasons зробила неймовірну пропозицію.
Вони хочуть відкрити перший готель Four Seasons у палаццо.
І тепер я теж очолюю «Агенцію Ґрато».
Чорт забирай, це буде весело.
Обсмажений морський лящ із цитрусовим соусом і каперсами.
Це риба, яку ми спіймали вранці?
Гадаю, зранку ви впіймали лише коропа.
Ясно.
За Ґабріеля,
який нас дивовижно годує від Самуї й до Криту.
За Ґабріеля.
Дякую. Смачного.
Слухай, Ґабе...
Хотів сказати, що решту місяця ми вирішили
провести в Лондоні.
Тож у тебе є кілька тижнів відпустки в Греції.
Одна з переваг твоєї роботи.
Це...
- Дякую. - Звісно.
Ти заслужив.
ДУМАЛА, ТИ МАЄШ ЗНАТИ. ЕМІЛІ ПОВЕРНУЛАСЯ В ПАРИЖ.
ВОНИ З МАРЧЕЛЛО БІЛЬШЕ НЕ РАЗОМ.
РОБИ ІЗ ЦІЄЮ ІНФОРМАЦІЄЮ, ЩО ХОЧЕШ.
ЕМІЛІ ЯК І ОБІЦЯВ... ЛИСТІВКА З МАРКОЮ
Я НА МОРІ БЕЗ ТЕБЕ. ПРИЇЖДЖАЙ У ГРЕЦІЮ. ТВІЙ ҐАБРІЕЛЬ
З ГРЕЦІЇ З ЛЮБОВ'Ю
- Можеш надіслати це поштою? - Так.
Дякую.
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ПАМ'ЯТІ ДІЄҐО БОРЕЛЛИ
Переклад субтитрів: Ольга Ковальова