Nå som jeg har oppmerksomheten din, skal jeg sette i gang.
Velkommen.
Denne underholdningen heter Dispatches from Elsewhere,
en tittel som vil ha mer relevans utover i historien.
Hvis ikke dette er første gang du ser på en TV-serie,
vet du om konvensjonen innen historiefortelling
som dikterer at filmskaperne bruker unødvendig lang tid på
å introdusere deg til hovedpersonen, jobben hans,
det som foregår i livet hans, og aller viktigst:
Alt som hindrer ham i å bli lykkelig.
Min første av mange gaver til deg,
er å droppe denne konvensjonen
og sette i gang med det du kom hit for: historien.
La meg gi deg 20 minutter av livet ditt tilbake
ved å redusere standardintroduksjonen til bare to minutter.
Dette er Peter.
Forestill deg at han er deg.
Han er deg hvis du bodde alene og våknet hver hverdag
til iPhone-alarmen din, fortsatt innstilt på "radar".
Peter er deg hvis du gikk til jobb om morgenen,
noe han hverken liker eller misliker.
Han får aldri øyekontakt med de rundt ham,
og han antar at de aldri får øyekontakt med de rundt seg.
Peter er deg hvis du hadde en stabil jobb
i et selskap som lar folk lytte
til over to millioner låter for en lav månedlig sum.
Selskapets innovative algoritme viser en hvilke sanger man vil like
basert på ens lyttehistorikk. Da slipper man ubehagelig
og unødvendig musikalsk utforskning.
Peter er deg hvis du tok samme vei hjem som til jobb,
men, som du sikkert forstår, i motsatt retning.
Han kjøper som regel middag på sin lokale bodega.
Den består ofte av sushi i en plastbeholder,
samt en liten pakke med brun væske, salt og krydret grønn masse.
Peter er deg hvis du avsluttet dagen slik du begynte den,
uten noen endringer.
Hver dag er lik,
med unntak av meningsløse, vilkårlige avvik.
Burrito fremfor sushi, kanskje.
Og dette er en stillferdig, men knusende tragedie.
Et liv uten risiko. Et liv uten ekte smerte. Et liv uten ekte gleder.
Dette er å eksistere, ikke å leve.
Det er i det minste min filosofi.
Og når alt kommer til alt, er det alt jeg har.
Jeg tror vi skjønner tegninga.
Nå vet du hvem Peter er.
Hvis du myser, er Peter deg.
I hvert fall i stor nok grad
til at jeg tror vi kan gå rett til dagen noe endrer seg.
Nå vil jeg innrømme at jeg løy for deg én gang,
og bare én gang, under introduksjonen min.
Men jeg kan forsikre deg om at jeg fortsatt er en pålitelig forteller.
Norman?
Normal?
Er du normal?
-Hva for noe? -Er du Norman?
Å, nei. Nei.
Oi da. Unnskyld.
-Det går bra. -Kan jeg hjelpe?
-Nei, det var et uhell. -Ok. Unnskyld.
Jeg er lei for det.
KOMMUNIKASJON MED DELFINER SYSTEMTESTING
HEI, HVA SKJER?
Jeg forstår.
EKSPERIMENT: MENNESKELIG KRAFTFELT
INGEN UVEDKOMMENDE
OPPHOLD FORBUDT
OVERVÅKNING DØGNET RUNDT
Jobbgreier. Jobb.
Jobb. Jobbgreier.
Jobb. Jobb. Jobbgreier.
Ok.
Flott.
MINNE TIL MEDIER
HAR DU SETT DENNE MANNEN? JEJUNE-INSTITUTTET
Hallo?
Peter?
Ja.
-Hvordan visste du det? -Du ringte.
Vel, ja. Jeg... Jeg så mannen. Mannen på bildet.
Han hang opp sitt eget "har du sett denne mannen"-flyveblad.
Jeg er ikke overrasket.
Takk for at du ringte Jejune-instituttets
hovedkontor i Pennsylvania.
Vi vil invitere deg til et spesielt orienteringsmøte.
Sa du orienteringsmøte?
Du finner oss på 12616 South 7th Street,
suite 1607.
Det er veldig mange tall.
Ønsker du å hente et skriveredskap?
Nei, det trenger jeg ikke.
Lørdag klokken 14.00. Eastern Standard Time.
Jeg tror ikke jeg kan komme.
For de mørke hestene med ånden til å kikke opp og se,
venter en tilslørt familie.
Og hvordan har denne uken vært sosialt sett?
Har du spist lunsj med en kollega? Hatt noen interessante samtaler?
Nei.
Prøvd noen nye restauranter? Sett noe nytt på TV?
Nei.
Peter, får jeg stille deg et spørsmål?
Ja, selvsagt.
Hvorfor kommer du til meg?
Vel, det er jo gratis. Det inngår i sykeforsikringen min,
noe jeg aldri har hatt før denne jobben, så jeg tenkte bare:
"Kom igjen, Peter. Benytt deg av muligheten og...
...se hvordan psykiatri er."
Hva syns du så langt?
Jeg liker det. Jeg gjør det.
Jeg syns samtalene våre går ganske bra.
Jeg vet det i stor grad er takket være deg.
Skulle ønske jeg bidro med mer.
Noen ganger får jeg dårlig samvittighet for det etterpå.
Jeg tenker... du kanskje finner meg kjedelig eller noe sånt.
Jeg forstår hva du spør om. Jeg...
-Fortsett å snakke. -Jeg snakker. Unnskyld.
Jeg begynner vel bare å venne meg til tanken om
at det er sånn livet er.
Jeg har egentlig ikke noe å si om det ennå.
Du føler at du står fast.
Nei, jeg føler stort sett ingenting.
Kanskje at jeg savner noe, men jeg vet ikke hva.
Syns du ikke det er på tide at du finner det ut?
Hvor skal du?
Jeg er ikke sikker. Til Jejune-instituttet?
Herren vi snakket om, er her.
Peter.
En fornøyelse å møte deg.
Å, takk.
Svar venter i etasje nummer 16.
Ok.
Den veien?
"Forlat heisen og gå mot gangen.
Se umiddelbart til høyre.
Se til høyre igjen.
Og for tredje gang.
Gå ned gangen."
"Beveg deg i retning rett frem.
Hold stø kurs fremover."
"I enden av gangen
anvender du denne nøkkelen på dobbeltdøren
for å komme inn i innkallingssenteret."
Velkommen til Jejune-instituttets innkallingssenter i Philadelphia.
Vennligst sett deg i lenestolen som har blitt satt frem til deg.
Orienteringen vil begynne om fem,
fire, tre, to, én.
JEJUNE-INSTITUTTET
Hallo.
Vi er Jejune-instituttet, leverandører av Nonchalanse
og en myriade av innovative produkter laget for å fylle tomrommet.
For tiden tilbyr vi blant annet PoliWater,
en mer kondensert form for vann
med forbløffende regenerative egenskaper.
Klonefrie systemer for menneskekopiering
designet for å skape en ekstern ambassadør
med ens suverene form.
Og vårt mest spennende prosjekt så langt:
Jejunes I.D.E.E.N., som er patentanmeldt.
Og nå en beskjed fra vår grunnlegger, Octavio Coleman.
Hei, og velkommen hjem.
Jeg håper introduksjonsvideoen vår
har gitt deg i hvert fall litt kontekst
for hvor du befinner deg nå.
Nikk hvis du er enig.
Da kan jeg kanskje tilby deg en enkel forklaring.
For ofte, etter min erfaring,
er det bare gjennom den største enkelhet
vi finner forståelse, og sannhet fra forståelse.
Nikk hvis du er enig.
Mitt navn er Octavio Coleman,
og i over 40 år har jeg gitt livet mitt, ånden min
og min vitale kraft for å prøve å oppnå én ting:
Å kaste lys over enheten som ligger gjemt innen synsvidde,
rett foran øynene og nesen på deg.
For å belyse illusjonen om separathet
som gjennomsyrer tankegangen vår,
og som har skyld i alle former for menneskelig strid og uenighet.
Denne veien har vært lang, min venn,
og noen ganger på veien har vi som kollektiv
og jeg som leder stilt spørsmål ved om dette ville bære frukter.
Mørke netter der stemmer hvisket
at jeg hadde jobbet under en villfarelse,
og at visjonssøkenen min faktisk var
til ingen nytte.
Men jeg har vist at jeg tok feil ved å bevise at jeg hadde rett.
Og du er nøkkelen til å låse opp visjonen vår.
Du skjønner, min venn, det er en veldig unik person
som befinner seg i den stolen du sitter i nå.
Det er en sjelden sjel som river av en lapp fra flyvebladet,
en sjeldnere sjel som ringer,
en enda sjeldnere sjel som melder seg på hovedkontoret vårt som anvist,
og den aller sjeldneste sjelen som setter seg ned med meg,
klar til å svare på mitt fremtidige anrop.
Enten du vet det eller ei, min venn, så har du...
...noe i deg.
Kanskje noe som ligger i dvale, kanskje noe som ennå ikke er født,
men noe som garantert er unikt,
vitalt og essensielt.
Vi har alle et felles ønske, en hemmelighet.
Den ytres sjelden, men er mer universell enn noen håp noensinne.
At det en dag vil vise seg at en feil har blitt gjort.
At du en dag vil få vite at du er ment for noe mer.
At noen en dag vil ankomme fra det kjedelige intet
og si ordene: "Nei, min venn, ikke deg.
Du hører ikke hjemme her. Følg meg. Du hører sammen med de spesielle."
Jeg er her, og denne dagen har kommet for deg.
Nei, min venn, ikke deg.
Du hører ikke hjemme her.
Følg meg.
Du hører sammen med de spesielle.
Hva er det som foregår?
Jeg tror dette øyeblikket med emosjonell åpenbaring
er nok for én dag.
I skuffen ved siden av deg vil du finne et innkallingskort.
Skulle du ønske å utforske dette forholdet ytterligere,
gi oss den påkrevde informasjonen,
så kommer vi gladelig og finner deg når tiden er inne.
Tusen takk, min venn.
INNKALLINGSKORT
JEJUNE-INSTITUTTET
IKKE FYLL UT DET KORTET...
DETTE STEDET ER IKKE SLIK DET VIRKER...
DE PRØVER Å STJELE DET FRA DEG...
DE PRØVDE Å TA DET FRA HENNE...
IKKE VENT, TA DETTE KORTET OG LØP
LØP, PETER
"Ikke returner til resepsjonen.
Bruk branndøren. Alarmen har blitt deaktivert."
"Ta trappen til 1. etasje. Ikke løp, men gå heller ikke for sakte.
Nå har de begynt å komme etter deg."
"Kvitt deg med dette kortet og ta telefonen."
Helvete.
Hallo?
Kommandant 14 her, fryktløs skipper for Annetsteds-foreningen
og dødsfiende av Jejune-instituttet.
Du vet ikke hva du har rotet deg bort i, men det skal du få vite.
Ikke snakk, tenk eller bekymre deg. Dra til South Street.
Eksakt adresse kommer på telefonen
via en kryptert multimediemelding.
Greit, men... Hallo? Hallo?
To, syv, syv, komma, syv, syv South Street?
Gudommelig Nonchalanse? Hva i helvete betyr det?
-Beklager! Min feil. -Gi deg, kompis.
BUTIKK FYLT MED VAKRE TING
Rører du meg, så dreper jeg deg. Hører du det?
Ja, du er visst en real tøffing. Din rævsugende kødd.
Ingen lurer meg, rævtryne!
Jeg vil ikke lure deg, og jeg er ikke et rævtryne.
-Du er et rævtryne. -Jeg er ikke det!
-Du er et rævtryne! -Jeg er ikke det! Jeg er bare meg.
Er du ikke en del av greia?
Hva? Nei.
Jeg aner ikke hva som foregår.
Å, du er som meg. Du så videoen?
-Ja. -Helt vill, ikke sant?
Jeg vet heller ikke hva som foregår, men det er gøy!
Vel, jeg er veldig forvirret og redd, så...
Ja. Unnskyld.
Jeg drev bare med... rollespill.
Å, ok. God innsats. Du er veldig flink til å spille truende.
Takk. Det er en liten evne jeg har utviklet.
Ja, så flott.
Jeg forstår fortsatt ikke hva som foregår.
Ikke jeg heller, men jeg tror det er en reklamekampanje eller noe sånt.
Noen kommer til å dukke opp og prøve å selge oss noe.
"Overraskelse! Denne opplevelsen er sponset av Bender Elmore."
-Bender Elmore? -Det kommer til å være noe sånt.
Et eller annet stort selskap.
Uansett hva denne greia er, så er den ikke billig.
Folk bruker bare penger i et forsøk på å tjene penger.
Faktisk bruker jeg noen ganger penger på ting jeg ikke tjener penger på.
Som... Som kabel-TV.
Du har vel rett.
Kanskje noen prøver å underholde seg selv.
Ser dere på meg, drittsekker?
Jeg skal stappe det instituttet rett opp i de trange bedriftsrævene deres.
Du bruker ordet "ræv" ofte.
Skal vi gjøre neste del sammen?
Neste del?
"Kraften er i deg.
Finn henne."
KRAFTEN ER I DEG FINN HENNE
Selvbetjening.
ALT ER TILGJENGELIG FOR EN RIMELIG DONASJON
Det slipper man bare unna med i et skjult smug.
Nemlig.
Ja.
Ser du noe du vil ha før vi drar?
Dette stedet har mange ting jeg aldri har sett før...
...som jeg ønsker å ta på.
Ja, virkelig.
ANNETSTEDS
"Annetsteds". Det står...
Det står "annetsteds" på mursteinen.
Hvordan fikk de til det, tro?
De måtte vel lage en spesiell støpeform,
noe som ikke er lett.
Jeg jobber ikke i anleggsbransjen, men jeg har...
Hvem vet.
Er du klar?
-Er du sikker på at det er lov? -Lov?
Å gjøre neste del sammen. Jeg vet ikke om det finnes noen regler...
Jeg mener, du er voksen.
Du klarer å tenke selv, ikke sant?
Jeg har aldri tenkt på det som et konsept.
Ja, selvsagt. Ja, ja.
Hva du... hva du enn tror. Ja.
Her. Prøv dette.
Det vil roe deg ned.
Jeg er redd for rusmidler. Beklager.
Dette er et godt rusmiddel.
Denne greia, hva den nå enn er, skal være morsom.
Og slike ting skjer sjelden, så ikke kast bort muligheten.
Man kan ikke nyte ting i ettertid.
Det er derfor folk som filmer konserter på iPhoner er teite.
Akkurat. Ok.
Den sitter godt fast nå.
Ikke ødelegg dette for meg, er du snill.
Greit.
Jøye meg.
Så kult. Jeg har sett folk ha på seg slike.
Jeg følte det samme som jeg har følt
etter å ha sett en fin film på kino.
Når jeg har dratt ut etterpå,
har farger virket sterkere.
Verden har virket som et bedre sted.
FINN HENNE
Jeg ønsket å fortsette å føle meg slik.
For første gang i livet gikk jeg rundt
og så på verden gjennom nye briller.
Frem til da hadde livet bestått av en rekke uoppfylte løfter.
Jobb hardt, så blir du lykkelig.
Gjør det rette, så vil du få gode opplevelser.
Så vi forventet selvsagt at noen skulle dukke opp
og ta det fra oss... men instituttet kom aldri.
For første gang siden jeg var veldig ung, følte jeg...
Jeg vet ikke om dette høres teit ut.
Faktisk vet jeg at det høres teit ut, men det blåser jeg i.
Jeg følte at magi fantes.
Jeg følte at ekte magi fantes.
Kanskje jeg kunne være en del av det.
For plutselig hadde alle skiltene rundt meg
som jeg hadde latt styre livet mitt...
UVEDKOMMENDE INGEN ADGANG
...mistet sin makt.
FØLG DIN GUDDOMMELIGE NONCHALANSE
BESØK ANNETSTEDS EPWA.LIFE
Og hva skjedde?
Det varte bare et par dager, og så...
...forsvant det bare, mye lettere enn jeg hadde håpet på.
Har du lært noe av denne opplevelsen?
Hvor annerledes livet må føles for henne, antar jeg.
Jeg var veldig redd. Hun storkoste seg.
Hva får det deg til å føle?
At jeg skulle ønske jeg var mer som henne.
-Hallo? -Peter!
Kommandant 14 fra Annetsteds-foreningen her.
Du trengs nå!
Kommandant. Hei, det er meg.
Det er Peter. Jeg er her. Jeg sitter bare og spiser middag.
Middagen kan vente, Peter. Mennesker kan gå flere uker uten mat
og flere dager uten vann.
Jeg må vite det med en gang. Er du med eller ikke?
-Jeg... -Nå, Peter!
Jeg er med!
Oppmøtestedet vil bli sendt via en kryptert multimediemelding.
Hjelpen din trengs sporenstreks!
Ok, jeg... Hallo? Hallo?
-Hallo? -Tiden er nær.
Hør nøye etter.
Dans.
Dans, sa jeg!
Du kommer deg bare videre gjennom vill dansing.
Så dans!
Dans, din hengslete drittsekk!
Dans!
Utmerket. Fortsett å danse.
Legg på røret og dans.
Dans, lille rakker!
-Dans! -Greit, men...
Hallo?
Simone!
Peter.
-Hva i helvete, kompis? -Hei.
Jeg vet ikke om det var Storfot, en yeti eller Sasquatch,
men den tingen kan danse.
Ja, det var Storfot.
-Ja. -Jeg trodde det, ja.
Vi må...
Ja, ja. Har du begynt å more deg?
Jeg er full av angst, men på en veldig god måte.
Jeg tror det kalles spenning.
Akkurat. Ok.
Tre, to, én.
Mine damer og herrer, velkommen til Radio Nonchalanse,
Meldinger fra Annetsteds.
Idet vi begynner direktesendingen,
må dere fullføre en oppgave
mens dere absorberer beskjeden
og meningen bak sendingen vår.
I konvoluttene deres ligger det en farget paddel.
Disse vil hjelpe dere med å identifisere deres nærmeste familie.
Vennligst ta ut padlene deres nå
og finn de som skal bli med dere på reisen.
Sett av et øyeblikk til å kikke
på ansiktene til de andre dristige sjelene dere nå kan kalle familie.
Dere har alle blitt utvalgt som Nonchalanse-agenter.
Og nå bringer kryptisk radio dere hemmeligheten ved Nonchalanse.
Hva er hemmeligheten?
Hva er Nonchalanse, og hvem er dens skjulte følgere?
Er de vennlige, eller er de en trussel?
Og hva betyr deres eksistens i dagens verden
med politisk, økonomisk og åndelig spetakkel?
Hør nøye etter, så skal vi gi dere svaret.
Dette er annonsøren deres, kommandant 14,
trofast tjener og Annetsteds-foreningens leder,
som sender i en begrenset periode på denne spesielle frekvensen.
Akkurat som Sankt Peter i fengsel,
ligger cellenøklene ved føttene deres.
Bøy dere ned og lås opp døren.
Gå ut som frie menn og kvinner.
-Hallo. -Hei.
Finn de andre, så venter jeg her.
Vil du ikke bli med oss?
Jeg vil ikke bli distrahert. Hvert eneste bevis er essensielt.
Men først en advarsel.
Ok.
Pass dere for falsk Nonchalanse.
Selv nå samler de falske profetene styrkene sine
i et forsøk på å finne henne, Clara, den spesielle,
vokteren av Guddommelig Nonchalanse.
Pass dere spesielt for den verden kaller
Octavio Coleman,
for i den nåværende tidsalder er han
Annetsteds-foreningens hovedmotstander,
samt en kynisk og djevelsk inspirert oppfinner
av falsk Nonchalanse,
grunnleggeren av det onde Jejune-instituttet,
CIA-agent og informant, sabotør og provokatør.
Octavio Coleman...
Unnskyld meg.
...bak overvåkningen...
Unnskyld meg. Får jeg se...
Å, de er like. Er de like?
-Det er de. -De er like. Å, så glad jeg er.
Jeg trodde jeg var alene. Jeg klarte ikke å finne noen.
-Helt alene. Enda godt. -Jeg heter Peter.
-Peter. Jeg hører deg knapt. -Jeg heter Peter.
-Simone. -Jeg heter Janice.
Hei, Janice.
Nå kan jeg høre. Jeg tok den ut.
-Vi har funnet en til. Kom igjen. -Ok, flott. Å, jeg bare...
-Ok? -Ja da. Jeg er med.
Mine venner, det finnes en verden bak denne
som har blitt holdt skjult for dere. Men ikke nå lenger.
Kraften er i dere.
Det har den alltid vært.
Hør nøye etter, mine venner, når jeg forlater forvirringens rike
og forklarer klart og tydelig hva oppgaven deres er.
Dere må finne Clara!
Hun bringer bud om flotte ting som venter.
Hun er bringeren av Guddommelig Nonchalanse.
Finn henne før Octavios onde styrker
og hans forbaskede institutt, og det vil kry av belønninger.
Finn Clara, så skal vi forandre denne verdenen!
-Det var helt vilt! -En veldig forseggjort bløff.
-Det er spennende. -Unnskyld. Hva mener du med "bløff"?
Tror du dette er et slags pek?
Nei, nei. Ikke et pek.
En herlig lek. Du vet, en hyggelig utekveld.
Lev vil... Lev er ektemannen min.
Han vil le godt når han får høre om dette.
Det er sikkert og visst.
Dette er noe langt større enn et pek.
-Virkelig? -Dette er en regjeringsoperasjon.
-Hva var navnet ditt igjen? -Mrs. Foster. Vel, nei. Janice.
-Ok. Janice. -Mrs... Janice, ja.
Janice.
Jeg har holdt rede på hvert eneste spor, stort eller lite,
helt siden innkallingen. Det er kode i den sendingen.
Og noe viktigere og mer irriterende,
er at de holder rede på alle personopplysningene våre,
mobiltelefonene, e-postene og så videre.
Dette er åpenbart et slags sosialt eksperiment på høyt nivå.
Jøye meg.
Jeg mener ikke å være frekk, og dette spørsmålet er alvorlig ment:
Er du en gal person?
Det sies at gale folk ikke alltid vet at de er gale,
men etter min erfaring er ikke det alltid tilfellet.
Jeg fikk 1590 poeng på SAT-prøven da jeg var 13 år.
Jeg bommet på ett spørsmål, noe jeg fortsatt bestrider.
-Jeg er ikke gal. -Ok.
Jeg er flink til å se mønstre, og jeg føler at det er et her.
Alt dette...
Alt dette leder til noe.
De har utvilsomt...
...snekret sammen en sær historie.
Jeg prøver fortsatt å bli klok på alt sammen.
Den savnede jenta, Clara.
Guddommelig Nonchalanse? Hva for noe?
Jeg tror dere glemmer det viktigste her.
Fyren på radioen sa det vil kry av belønninger hvis vi finner Clara.
Den som finner henne, kommer trolig på TV.
Håper ikke det.
Det var ikke det han mente.
Ok. Beklager. Hva var navnet ditt igjen?
Fredwynn.
-Hva for noe? -Fredwynn.
Fredwynn?
Ja, det er slik man uttaler det,
men du ville nok ha stavet navnet feil.
Det er ett ord, Fredwynn.
Fredwynn.
-Fredwynn. -Fredwynn?
-Fredwynn. -Ja.
Det er lett. Fredwynn.
-Fredwynn. -Ja.
Fredwynn.
-Ja. -Ok.
Vel, Fredwynn, jeg tror det vil hjelpe
å snakke om alles teorier en stund,
og ikke bare din om og om igjen.
-Forstår du hva jeg mener? -Ja.
Flott.
Hva med deg, Peter? Du har ikke sagt stort.
Hva enn jeg kommer til å si, er noe jeg allerede vet,
så jeg vil ikke lære noe av å snakke.
Jeg tenkte å høre på dere og samle informasjon som jeg kan bearbeide.
Det høres opplyst ut, men det er egoistisk.
Du er som en egoistisk Buddha. Derfor skal jeg kalle deg EB.
Jeg ser helst at du ikke gjør det.
Vel, del tankene dine med gruppen.
Ok.
Vel, hva om det er ekte?
Jeg vil ikke høres dum eller naiv ut.
Men han sier det er en konspirasjon, du sier det er et pek,
du sier det er en lek, men hva om...
...hva om det er noe ekte?
Du.
Ikke le av det, ok? Det er ikke morsomt.
-Det er vakkert. -Det var et spørsmål, ikke en teori.
Jeg sa jeg ikke ville høres dum ut. Det var derfor jeg sa det.
-Det var ikke dumt. -Jeg vet det.
Men han ba meg om å si noe.
Han bare: "Si det nå."
-Jeg likte spørsmålet ditt godt. -Det går bra.
Kanskje vi bør bestille litt pai... for det smaker veldig godt.
Noen ganger har slike kafeer pai. Har dere pai, frue?
-Har dere pai? -Pai?
Med bringebær eller kokoskrem?
-Med bringebær eller kokoskrem? -Herregud. Bare gi oss begge.
Gi oss begge.
-Pai var en veldig, veldig god idé. -Takk.
Jeg liker... Jeg liker å spise det.
Vel, ja.
To av hver, på huset.
-Så snilt gjort. -Nei, det er ikke snilt gjort.
Jeg tror det blir kjempegøy å se dere prøve å fordele dem.
Vær så god. Du kan få min.
-Det trenger du ikke å gjøre. -Nei, nei. Jeg...
Jeg stikker. Jeg vil ikke gå hjem for sent på kvelden.
-Jeg kan følge deg. -Nei. Bli her.
Nyt paien. Fortell meg hvilken som er best.
Ha det. Veldig hyggelig å møte deg.
-Mrs. Foster. -Janice.
-Du er...
-Simone. -Simone.
Fredwynn.
-Ett ord. -Simone.
Peter.
Jeg vet ikke når,
men jeg har en følelse av at vi møtes igjen snart.
-Håper det. -Ja.
Følg deres Guddommelige Nonchalanse i mellomtiden...
...hva nå det betyr.
Og hva mener vi egentlig med "Guddommelig Nonchalanse"?
En avslappet måte å spasere ned gata på?
En form for kulhet, kanskje?
Eller noe mer?
Guddommelig Nonchalanse kan ikke kjøpes eller selges,
pakkes inn eller leveres.
Det er en kraft man bare kan finne i seg selv.
Jeg merker at du fortsatt er forvirret.
Kanskje jeg kan gjøre ting enda litt klarere.
La oss ta en titt på dette igjen.
Du liker tegnefilmer, ikke sant?
Selvsagt gjør du det. Alle liker tegnefilmer.
Forestill deg en hvilken som helst tegnefilmfigur.
Følg med mens hun spaserer ned gata,
tilsynelatende intetanende om faren
som lurer rundt hvert hjørne.
Noen forveksler kanskje roen hennes med uvitenhet.
Andre forundrer seg kanskje over naiviteten hennes.
Men Guddommelig Nonchalanse er noe annet.
Det er et hjerte som bevarer roen
når en tilsynelatende er omgitt av kaos.
Det er en usagt forståelse av
at man på et vis, gjennom prøvelser, frykt og fiender,
er beskyttet av en tidløs uskyld, en evigvarende glede,
en universell kjærlighet som ikke trenger å bli navngitt.
Men livet er ingen tegnefilm, er den vel?
Så hva er det?
Ikke bråk med meg. Jeg mener det.
Lek eller ikke, dette vil brenne ut de helvetes øyeeplene deres.
Hvorfor må dere ødelegge alt?
Simone, er det deg?
Ja, jeg er hjemme, bestemor.
Du kan legge deg til å sove igjen.
Har du hatt en hyggelig kveld?
Alt i alt, ja.
God natt.
Natta, vennen min.
Det går bra med deg.
Dette er Simone.
Forestill deg at hun er deg.