Du fixar det här.
Du fixar det.
Du är äcklig.
Skärp dig.
Du bryr dig inte ens, eller hur?
Det här är kul.
Du förtjänar att ha kul.
HOMOSEXUALITET ÄR SYND-SATIONELLT!
Svarta transliv är viktiga!
Skydda transkvinnor!
Vi har rätt att finnas till.
FÖDD SÅ HÄR
Så mycket kärlek som stirrar henne rakt i ansiktet,
och ändå vänder hon och flyr.
Det här är Simone.
Tänk att Simone är du.
Simone är du om du vaknar varje morgon
i tron att det här är dagen du äntligen ska få bli lycklig,
utan att inse att det är du själv som är det enda hindret.
Simone är du om du aldrig har känt dig riktigt delaktig.
Om du genom hela livet
har känt att du blev inbjuden av misstag.
Simone är du om du äntligen samlade modet
att göra det enda du visste kunde göra allt annorlunda,
och i alla fall fylla tomrummet
som tyst hade växt inom dig,
bara för att upptäcka att nåt otäckt väntade på andra sidan.
Du kände dig fortfarande likadan.
Simone är du om började tro att du kanske, bara kanske...
...alltid skulle känna dig...
...ensam.
"KVINNLIG IMPRESSIONIST"...
Måste det verkligen stå "kvinnlig impressionist"?
Jag har aldrig hört dem säga: "Rodin, manlig skulptör." Har du?
Jag tror att de försöker belysa...
Du behöver inte "transplaina" för mig.
"Berthe Morisot, impressionist" duger så bra.
Sätt upp mig bredvid Renoir och låt historien avgöra.
Den skitstöveln snodde allt av mig.
Inte riktig, men...
Vad vet du om det?
Jag är konstutbildad.
-"Jag är konstutbildad." -Lugn, Berthe.
Du...
-Får jag fråga en sak? -Kör.
Du är ensam i alla dina tavlor.
Men är du liksom...ensam?
Eller känner du dig trygg i att du är en banbrytande kvinna
som tar sig fram i männens värld?
Hoppas du få mitt stöd för din ensamhet?
-Kanske. -Jag är inte ensam.
Jag är gift med Manet. Jag har målat vår familj.
De är i nästa rum. Du jobbar här, du vet det.
Alltså... Jag är konst.
Jag kan vara... vad du än vill att jag är,
men seriöst, tjejen, är det inte dags att du...
-Simone. -Jösses!
Carl!
Att smyga sig på nån och viska deras namn
är jätteläskigt.
Du viskar också.
För att det är en regel. Och för att du är min chef.
Och för att jag inte har sagt nåt högt än idag.
Han står alldeles, alldeles för nära.
Carl, han är bara en gammaldags klädd man
eller en vampyr som njuter av konsten. Vad är problemet?
Simone, du har två uppgifter: Att berätta för folk om konsten,
och att inte låta dem stå alldeles, alldeles för nära.
Gå.
Sir?
Sir, jag måste be er gå bort från tavlan.
Sir?
Sir, jag måste be er...
Herrejösses!
Hur kom du in så där?
PROFESSOR FOT
Herregud. Det är spelet.
Det är tillbaka!
Det här behövde jag idag. Du anar inte.
Vad händer nu? Är du ledtråden? Ska vi hitta Clara?
Måste jag dansa? Jag får nog sparken, men jag kommer att dansa.
Kom igen. Snälla, en ledtråd. En ledtråd. Kom igen.
Vart ska du? Storfot.
Storfot.
Storfot, snälla!
"Om din kraft känns borta, om du känner dig tömd,
blicka då österut mot flödet av ström.
Du behöver nya verktyg, och en biljett som minne.
Svaret finns inte där ute, de ligger där inne."
"Kraft."
"Ström."
Oldenburg?
"Sanningen finns där inne."
FISKMAT
"Fiskmat."
Hej.
Titta upp.
-Hej! Okej. Vad gör du... -Hej.
-Hej. Vad gör du här? -Vi har en ledtråd.
-Minns du spelet? -Hur kom du in här?
Du har ingen besöksbricka.
Jag sa att jag ville hälsa på dig som en överraskning.
Just det, från och med nu fyller du år idag.
Du verkar väldigt besvärad.
Jag är generad.
-Förlåt. Jag borde... -Mitt jobb...
Mitt jobb är så tråkigt.
Jag vill inte att du ser mig så här.
Det är jättetråkigt här och...
Det är genant att du ser mig här.
-Jag trodde... -Förlåt.
-Det är kul att se dig. -Okej.
-Förlåt att jag blev skum. -Det här ska bli kul.
-Minns du kul? -Jadå.
Okej, vad tror du...
...att de här är till?
"Fiskmat." Jag vet inte.
Inte jag heller.
Peter, nån lämnade den här till dig.
Har den äran, förresten.
Tack.
Okej.
"Jag är hungrig, men petig med maten. Jag äter bara hemma."
Okej. Tänk efter. Var bor en fisk?
Djuraffären, akvariet, floden, havet...
Ska vi leta alla vatten i Philly
tills vi hittar rätt? Peter.
Jag vet nog var den här fisken bor.
Ja!
-Ja! -Ja.
-Bra, Peter! -Ja.
Så ska det gå till.
Kom igen.
Nästa hållplats: Spruce Street.
-Men ditt jobb, då... -Ja.
Varför är det så genant? Du jobbar ju med musik.
Jäkligt coolt.
Jag jobbar med data, inte musik. Jag kategoriserar och märker.
Visst, datan handlar om musik, men det skulle kunna vara annat.
Vilken sorts musik lyssnar du på?
Jag har inga särskilda preferenser. Spelas det musik lyssnar jag.
Äger du ens en CD?
Eller ett band eller skiva?
Nej.
Nej, det stämmer inte.
En gång när jag körde till en begravning i Maryland
hade nån glömt kvar en CD i hyrbilen från Avis.
De ville inte ha tillbaka den,
så jag fick behålla den. Så ja, jag lyssnar på den ibland.
Okej.
-Nu kommer vi nånstans. -Visst.
Vilken skiva var det?
Les Misérables, originalet från London.
Okej.
-Coolt. -Vad bra.
Och du?
-Och jag? -Vad jobbar du med?
Jag är docent. Jag jobbar på museet.
Det är ju jättecoolt! Jag vet inte vad en docent är, men...
Jag besvarar frågor om konst.
Jag är konstutbildad.
Jag hade tänkt ta min magisterexamen, men...
...var tvungen att sluta.
Varför?
Livet och sånt.
Nu är vi tysta ett tag.
Nästa hållplats: Du blir spänd
och säger nåt oavsiktligt elakt helt utan anledning.
Tänk på trappsteget.
Förlåt.
Jag är på konstigt humör idag.
Som en bitter Amélie eller nåt.
Det är lugnt.
"Anomali."
Va?
Jag tror att det heter "anomali".
Jag vill ogärna vara grammatikpolis.
-Amélie? -Ja.
Du säger "amelie" men missar "noma". "Anomali."
Du har inte sett Amelie från Montmartre, va?
Nej.
Peter, du är för rolig.
Poängen är att det här blir en jättebra dag.
Hur kul som helst.
Okej?
Visst, okej.
Peter.
Bra jobbat, sir. Ska vi mata den lille parveln?
Ja, just det.
Jag brukar göra uppåt först...
...och neråt sen.
Redo?
Tre, två, ett,
fiska.
VÄLKOMMEN TILL FISHTOWN
Alltså... Batterierna är kanske slut...
Här nere.
Det är jag - Clara. Tack och lov att ni är här.
Jag har gömt mig länge. Jag har faktiskt gömt mig så länge
att jag har glömt var jag är. Ni måste hitta mig.
Vad säger ni? Kom igen, så drar vi ut på gatorna.
Jag har nåt att visa er.
Då kör vi, och börjar från början. Det var här jag växte upp.
Fishtown är finare nu än på min tid.
Man ville inte vara här på natten,
eller för den delen dagen, men det var ändå magiskt.
Se er omkring.
Det finns magi överallt bara man lär sig se den.
Ni kanske inte köper det.
Ni kanske inte ser magin än.
Ibland behöver man bara ett par nya glasögon.
Så säger i alla fall mr Salazar.
Gamle, fine mr Salazar. Hälsa från mig om ni ser honom.
Vi ska alltså utforska Fishtown, och då kan vi hitta Clara.
Det kanske är nåt slags burträskbingo.
Det är som Amelie från Montmartre. Du måste inte se den men det stämmer.
Men istället för Paris är det Philly, men vad kan man göra?
-Det är sant. -Okej, ledtrådar.
Ledtrådar. Tänk.
Tänk. Tänk.
"Ibland behöver man bara ett par nya glasögon."
Ja. Alltså måste vi hitta optikern i Fishtown.
Ja! Ja!
Hoppas inte, för det låter som ett jättetråkigt äventyr.
-Ja. -Okej. Tänk.
Mr Salazar, glasögon...
Jag tror att jag vet.
Jag kan nog vara ett geni.
Ja, tack?
Era finaste nya glasögon,
mr Salazar.
Jaså, ni känner henne? Vet ni var hon är?
Nej, inte än, men hennes röst finns i fisken.
Det låter rimligt. Om ni hittar henne, kan ni hälsa henne en sak?
-Ja, självklart. -Hälsa att vi inte behöver henne.
Hälsa att Sal tackar för besväret. Hon bröt sitt löfte!
-Ta växeln och gå. -Men vi...
-Ut! -Jag går.
ETT PAR NYA GLASÖGON
Du är jättebra.
Hallå.
-Hej. -Hallå.
Jag vet att jag överreagerade, men han skrämde mig.
-Jag såg det. -Ja.
Varför är han så arg på Clara?
Jag vet inte, men vi ska ta reda på det.
Känner du för ett glas?
Det är... Det är eftermiddag.
Du gör som du vill, men om du gör mig sällskap
bjuder gamle Sal.
Dansa.
-Jag vet inte vad det här är. -Just det.
Så klart inte.
Visa honom fisken.
Fin. Jag fattar ändå inte vad ni snackar om.
Den här fisken matchar din fisk.
En fisk är en fisk. Vill ni dricka eller inte?
Nu, då?
Det var Reunited med Peaches & Herb.
Strax: Simone skämmer ut sig än en gång.
Du... Mår du bra?
Jadå, jag bara...
Förlåt, jag var så säker.
Sir...
Clara skickade oss.
Släpp det.
De ser oss.
Vilka?
Jejuneinstitutet.
CHOKLADMJÖLK
Kan inte det där bara vara en man som dricker chokladmjölk?
Jag kan inte hjälpa er. Jag har familj.
Det är inte värt det. Ni måste leta Annorstädes.
Förlåt att vi besvärade. Vi... Det... Han har familj.
Ha en bra dag.
Gå ut bakvägen.
Förbi toaletterna.
Glöm inte myntet.
UTGÅNG
Vänta.
ANNORSTÄDES
Titta.
Myntet.
LÄGG I POLLETT
TRYCK
ANNORSTÄDESSÄLLSKAPET
Helsike.
Det här måste vara Annorstädessällskapets klubblokal
eller högkvarter eller nåt.
Jättecoolt.
Ja. Riktigt jäkla coolt.
Det är väl här de håller sig i form för sina uppdrag.
-Du är bokstavlig. -Ja.
Tack.
Kolla vart den andra kabeln leder.
Okej.
Den här ska sitta på ett huvud.
Läskigt.
-Sätt den på mig. -Va?
Sätt den på mitt huvud.
Visst.
-Är du säker? -Ja.
Okej.
Där bak först.
Dit med den, och...
Jag är väldigt nära ditt ansikte.
Ja.
-Det är okej. -Okej.
Och nu?
Trampa.
Okej.
Du.
Om det funkar måste vi nog
i alla fall medge att jag kan ha rätt, att det är på riktigt.
Överens?
Visst.
Trampa.
Okej.
ANNORSTÄDESSÄLLSKAPET! DÄR DRÖMMAR BLIR MAGI!
-Det är suddigt. -Vad ser du?
Det är en animering.
Jag...
Det är antingen för långt bort eller för nära.
Det är rött och blått.
Rött och blått. De nya glasögonen!
Simone, ta på dig de nya glasögonen.
Okej.
Agenter av Nonchalans,
välkomna till Annorstädessällskapets högkvarter.
Jag är er ödmjuke tjänare, Befälhavare 14,
talesperson för denna hemliga grupp
beslutsamt missanpassade opti- mister. Vi är utan organisation,
men se mig som er kapten, chef, ordförande, patron eller hövding.
Jag accepterar alla dessa informella titlar med ödmjukhet.
Idag, mina Nonchalanter, ska jag vara er guide
genom denna korta, men informativa film med titeln...
VILKA ÄR EGENTLIGEN DE GODA?
Den här presentationen består av
tre lättförståeliga och informativa delar. Del ett!
Annorstädessällskapet är ett oorganiserat kollektiv
av nuvarande mänskliga själar hängivna bevarandet
och kontraförvillelsen av skönheten som är oss berättigad
genom vårt blotta medlemskap i existensens gudomliga under.
Uppfattat? Utmärkt. Vi går vidare. Del två!
VAD ÄR VÅRT UPPDRAG?
Vårt uppdrag är att nära det gudomliga kolet i vår rörelse,
det som ska föra ut Annorstädes till hela mänskligheten - Clara.
Det är av yttersta vikt att skydda henne från de opportunistiska
och giriga klorna i det omoraliska och korrupta Jejuneinstitutet,
lett av den maktgalne Octavio Coleman, Esquire. Okej? Bra. Nästa!
HUR KAN DU HJÄLPA TILL?
En efter en förförs våra medmänniskor av myten
att Annorstädes är utom räckhåll för vanligt folk,
att vi inte räcker till, inte duger,
är oälskvärda, oförmögna, eller bara för upptagna.
Vissa har fått för sig att Annorstädes i sig är en myt.
Andra har köpt villfarelsen
att Annorstädes inte räcker till alla.
Allt för många tror att svaret är att inte följa med på safari
utan istället gå på zoo.
Glöm inte er t-shirt, kramdjur,
och djurkex. Knaprigt!
Vänta... Vänta, nånting är fel.
-Jag vet, jag är trött. -Trampa. Det är snart slut.
Okej. Okej.
Herregud.
Kära nån.
Knaprigt!
Men inte vi.
Vi måste stå över det, ta oss upp på det högsta taket,
skåda den gyllene kupolen, och se skönheten nedanför,
obesudlad av kommersens börda, och se världen för vad den är.
För ut budskapet! Annorstädes är moget för er.
Gå med i motståndsrörelsen!
Följ solnedgången och hitta henne!
Hitta Clara!
Och segern ska bli vår!
Slut.
Herregud, tack och lov.
Det där...var fantastiskt.
Peter, det där var en av de...
Du ska vara i bättre form än så här.
Jag trampade så, så snabbt.
Du såg inte. Du hade det enkla jobbet.
Du har rätt. Vill du byta?
Ja! Ja. Okej.
Kom igen! Vad händer?
Det är Jejune!
Spring!
-Ta fisken! -Kom igen!
Jag hade velat se.
-Det var overkligt. -Ja.
Tack att du offrade dig.
Det är lugnt.
Vi skulle följa solnedgången.
Ja, i väster.
Jag fixar det.
Vad då?
Jag vet inte. Jag har väl bara kul, tror jag.
Jag också.
-Det här är trevligt. -Vad skönt.
Vad gillar du bäst?
Du vet den där rösten som antingen berömmer eller skäller ut dig...
Jag vet inte.
Lyckost.
Men just nu är hon tyst.
Och så gillar jag att om nån tittar på oss
är det för att du håller i en fisk.
Att folk tittar på dig annars beror nog på att du är väldigt fin.
Peter.
Är du höjdrädd?
Troligen. Hur så?
Mycket motion idag.
Ja, eller hur.
Nu, då?
I filmen sa de att vi ska...
...ta oss upp på det högsta taket.
Okej.
Vi ska titta på en gyllene kupol och se skönheten nedanför.
-Så... -Okej. Vi behöver en gyllene kupol.
Där.
Eller hur?
-Ja. -Okej.
Ska vi?
Det är okej, du kan...
-Du kan göra det. -Va, är du höjdrädd?
Jag är inte rädd, men...
...gillar inte höjder.
Okej, jag spejar åt oss.
Du borde komma och se.
Du kan beskriva det.
Jag kan nog inte. Jag tycker att du ska komma och titta.
Jag vet. Simone, jag kan vara ditt skyddsräcke.
Trots min insats på cykeln är jag faktiskt riktigt stark.
Snälla.
Lita på mig.
Tryck på knappen.
Lustigt vad man kan hitta bara man vet var man ska leta, va?
Vi brukade komma hit för att tänka, fantisera, drömma om framtiden.
Det var svårt att se en ljusning,
så vi skulle bevisa det.
Jag var rädd första gången jag sa det högt. "Jag kan se magi här."
Rädd att ingen skulle förstå
eller att de skulle skratta åt mig, men så insåg jag
att magi inte är kul om man är ensam. Ska vi göra ett försök?
Det måste finnas nåt inom er
som ni inte vågar säga högt.
Tänk om du säger det och upptäcker att det inte var så läskigt.
Vänd dig mot din partner. Se så. Jag väntar.
Titta på din nya vän och säg det du har hållit inom dig.
Släpp greppet om det och låt det sväva iväg.
Jag vet nog inte hur man gör det här.
Men jag försöker.
Jag har inte haft nån känsla jag har kunnat urskilja
på mycket, mycket länge.
Sen träffade jag dig och jag kände nånting.
Jag vet inte vad jag ska kalla det,
men jag vet att jag hörde musik när jag såg dig,
när jag hade dansat med Storfot.
Inte bildligt talat. Musik på riktigt.
Jag trodde att jag fick en stroke.
Nu tycker jag att det bara var riktigt...
...riktigt fint.
Snälla, förstör inte det här för mig igen.
Jag klarar inte det här.
-Förlåt. -Det är okej.
Jag måste gå.
Okej, då vet vi att Clara var en fantastisk konstnär.
Den stilen kallas trompe l'oeil, för kännedom.
Och... Annorstädessällskapet.
Vi vet att det är en grupp coola ungdomar
som tänker på frihet och skönhet
och slåss mot systemet och allt det.
Så...ska vi fråga fisken vad som händer sen?
Jag ska tillbaka till jobbet.
Jag har haft en jättefin dag och är redo att vara ensam nu.
Så jag ger dig fisken, så ses vi säkert igen.
Vill du inte göra färdigt?
Simone?
Är det du, hjärtat?
Ja, mormor.
Kom och hälsa.
Jag har inte sett dig idag.
Ge mig lite sällskap, är du snäll.
Vad har hänt?
Vad menar du?
Du gör "jag hatar mig själv"-minen.
Prata med mig.
Det är som att...när jag är ensam kan jag göra det.
Då börjar jag känna...att jag kanske har koll på det här.
Livet eller nåt.
Men så fort man blandar in andra människor
blir det tydligt att jag inte alls vet vad jag gör.
Varje gång Olivia Benson får en ny partner...
...blir det en tid av anpassning.
Alla är olika.
Alla har nåt som kommer att reta skiten ur dig
om du låter det definiera dem.
Men människor är mer än bara skiten de bär runt på.
Okej, men tänk om det inte är andra människors skit.
Tänk om det är min skit.
Jag hade inga vänner förut och har fortfarande inga.
Jag är kanske dömd att förbli en hemsk misantrop
som aldrig låter sig vara lycklig.
Där har du ditt skitlass.
Grejen med skit är att det inte lönar sig att försöka gömma den.
-Vet du varför? -Nej.
För att den stinker.
Som dynga.
Skiten stinker dynga även om man gömmer den i en påse.
Du har inget att förlora genom att vara ärlig och säga:
"Hallå, jag vill berätta för alla
att jag har skit i den här påsen, och den stinker."
Löser det problemet? Nej.
Men ni är i alla fall i samma team.
Låter det begripligt på nåt sätt?
Ja.
Tack, mormor.
Kompisar?
Kanske.
Än så länge bara ett gäng som känner lukten av min påse skit.
Lita på mig. Testa.
"Hallå, mina damer och herrar,
jag heter Simone och det som stinker är min röv."
Var är han? Jag tänker inte missa ett spelelement.
Det har gått tio minuter. Tagga ner.
Han kanske är arg över nånting eller...nånting.
-Hur ska jag veta? -Du ska veta. Han är din partner.
Hörni, lägg av nu.
Annars tar jag ifrån er spelet.
-Påtår? -Nej.
Nej, jag...dricker te.
"Det är dags. Välj er väg."
SKÅDA IDÉN
Aktieägarmöte för Jejune.
ANNORSTÄDESDEMONSTRATION! BEFRIA CLARA / NER MED OCTAVIO
Det här är ju lätt.
-Vi går på demonstration. -Va?
-Annorstädes är ju de goda. -Nej!
Nej, vi ska bli aktieägare. Annorstädes är bråkstakar.
-Lyssnade du inte? -Jo.
Den tecknade serien? Målningen? Jag tycker att det var solklart.
Serie? Vilken målning?
Nej, nej!
Fredwynn och jag var till ett bibliotek, en vuxenskola,
ett barnmuseum:
Filantropiska projekt
finansierade av Jejuneinstitutet.
De gör ett så fantastiskt arbete.
Fredwynn och jag har haft en underbar dag.
Visst hade vi?
-Ja, det hade vi. -En underbar dag.
Hörni, för Annorstädesgänget handlar det om frihet,
skönhet och antikapitalism. Varför diskuterar vi ens?
Nej, de är som Occupyungarna.
Minns du? De bara klagade, men hade ingen lösning.
"Okej, Occupymänniskor, vi lyssnar. Vad vill ni?"
Nej. Gå inte på den där Annorstädes- propagandan. Det är en fantasi.
Jejune är verkligheten.
Varför kan inte verkligheten vara som Annorstädes?
De försöker splittra oss.
De vill att vi väljer.
-Vi kan göra både och. -Nej, det står i meddelandet...
Jag vägrar erkänna falska diktatoriska konstruktioner.
Demonstrationen är klockan sju.
Aktieägarmötet halv åtta.
Det tar tjugo minuter om man går raskt, vilket jag gör.
Vi kan göra både och, få dubbelt så mycket information
som lämlarna som väljer sida. Håller ni inte med mig?
-Jag... -Det tolkar jag som ett ja. Kom.
Okej.
-Jag önskar att Peter var här. -Jag också.
Jag messar honom.
-Fick du hans nummer? -Jag spårade det.
Jag har allas nummer. Kom nu.
Clara, Clara! Vi ska rädda dig!
Ner, ner, ner med Octavio!
INFART FÖRBJUDEN
Jag infiltrerar folksamlingen och samlar information, okej?
-Jag också. -Sen får vi rappa på.
Ja, nu är vi ett team.
Jag ska sticka mössor med allas namn på.
-Klarar du dig? -Jadå.
Fredwynn!
Fredwynn, lämna mig inte! Fredwynn!
LEVE ANNORSTÄDES STOPPA OCTAVIO
LÄGG NER, COLEMAN
JEJUNER ÄR IDIOTER
Peter!
JEJUNEINSTITUTET ÄR EN LÖGN
Peter!
Hej.
Det är jag - Simone.
Jag svek dig tidigare idag.
Förlåt mig.
Det du sa var jättemodigt och jag verkade inte bry mig.
Det var faktiskt jättegulligt.
Jag...
Ärligt talat är jag inte...
...redo att...
...göra det.
Det kändes obekvämt.
Fortfarande.
Men då får det väl vara så...
...för så är det.
Men jag är redo att säga...
...att jag är förstörd.
Jag är inte redo att hantera typ...nånting.
Det här spelet är första gången jag har känt mig...
...trygg och lycklig...
...kanske nånsin.
Jag kan inte förstöra det.
Jag kan inte byta det mot flörtande, för då blir det förstört
som vanligt, och jag måste lämna spelet
för att jag hatar ditt nylle.
Det vill jag inte, eftersom jag gillar spelet och...
...ditt nylle.
Så kan vi kanske fortsätta vara vänner och ha kul...
...så jag inte får panik?
Jejune, bryt tabun! Jejune, bryt tabun!
Tack. Tack för det där.
Ja.
Tack.
Förlåt att jag har varit konstig.
Jag är nervös av mig. Jag ska försöka slappna av.
Schyst.
Var är Janice och Fredwynn?
OCTAVIO ÄR ETT MISSFOSTER!
Fredwynn!
BEFRIA CLARA
Fredwynn!
Fredwynn, var är du?
-Hej, Janice. -Fredwynn!
Han är borta, jag vet inte var. - Fredwynn!
Fredwy...
Fredwynn, nej! Nej!
Ut ur bilen! Ut ur bilen!
De har honom. De har honom. Herregud.
Ursäkta! Ursäkta! Akut sjukdomsfall.
Jag vet inte vad det här är, men trampa.
-Okej. -Vi kommer, Fredwynn!
De har min partner. Jag sviker honom inte.
-Vad händer? -Kom igen!
-Okej. -Trampa! Trampa! Trampa!
Trampa. Kom igen!
Nu, mina vänner, är det dags att ni tänker att Janice...
...är ni.