Fredwynn?
Skjerp dere, Jejune!
Fredwynn?
LØGNER! LØGNER! LØGNER!
Å, Fredwynn.
JEJUNER ER BØLLER OCTAVIO ER EN SÆRING!
Se på besluttsomheten, jaget etter makt.
Ekstrem egenrådighet.
Forestill deg at Fredwynn er deg.
PROTEST SLIPP CLARA FRI!
Fredwynn er deg hvis du noensinne har vært så oppslukt av noe
at det har verket i brystet ditt.
Fredwynn er deg hvis du trodde at det å passere målstreken,
løse det mysteriet, få den forfremmelsen, kjøpe det huset...
...kanskje ville få deg til å føle...
Ok.
Fredwynn er deg hvis jaget ditt etter "det" ble så altoppslukende
at det fortærte alt som sto i veien for det,
forhold, familie, venner.
Å, og Fredwynn er også deg
hvis du ligger i bagasjerommet til bilen min.
Vi kommer, Fredwynn!
Vennligst... forlat bagasjerommet.
Endelig møtes vi.
Du kan senke hendene.
Vel, her er vi.
Navnet er Fredwynn, ikke sant?
Ikke spill dum. Du vet hva jeg heter.
Du vet hva vi alle heter! Du har høstet inn alt om oss!
Jeg forstår ikke helt hva du mener.
Du jobber for dem, men du er ikke dem. Jeg er ikke dum.
-Hva behager? -Han er en hardcore-deltager.
"Hardcore"?
En som tar livets lek litt for alvorlig, Fredwynn.
-Det er ingen lek. -Ikke det? Hva er vel livet ellers?
La oss vise hverandre mer respekt og droppe semantikken.
Jeg vil vite sannheten.
Lett byrden din, min venn.
Kanskje medarbeiderne mine har rett om deg.
Vet du hva problemet med "hardcore"-deltagere er?
De ødelegger livets lek for alle andre.
Husker du innkallingen din? Husker du hvor gøy du hadde det?
Nei.
Hva med vennene dine?
Du moret deg med Janice og de andre.
-Hvor er vennene dine? -De tar meg igjen. Muligens.
-Det er ikke viktig. -Det er viktig.
Du vil gjøre en feil, og jeg vil oppdage den.
Da vil jeg vite det og avsløre alt.
Avsløre hva da?
Fredwynn, hjelp Jejune-instituttet med å finne Clara.
Det er det viktige akkurat nå.
Hun er ikke ekte. Hun er bare et plottelement.
Hvis hun er ekte, og dere ser etter henne,
er det fordi hun vet det.
Jeg har rett, ikke sant?
Du jobber hardt, gjør du ikke? Hardere enn noen annen.
Noen ganger for hardt.
Jeg ser deg.
Du fortjener noe spesielt.
-Dette er et skap. -Et spesielt skap.
-Jeg tror du er sarkastisk. -Det var to konvolutter.
En blå og en safrangul. Du skulle ta et valg.
Du valgte deg selv.
Jeg vet hva du driver med!
Du tror at det å plassere meg i et bøttekott,
vil slukke min uslukkelige tørst etter sannheten!
Da tar du dessverre feil!
Hallo?
Kavaleriet kommer ikke, Fredwynn.
Du må klare deg helt på egen hånd.
Som vanlig, Fredwynn. Som vanlig.
Derfor er ordet "vinn" en del av "Fredwynn".
Jeg har rømt.
Hvem står bak alt dette? Sier du det, skal jeg beskytte deg.
Jeg skal i hvert fall gjøre mitt beste.
Jeg bare jobber her, kompis.
Hvem jobber du for?
Den lokale teaterforeningen. Jeg vet ikke en dritt.
Akkurat. Om du hadde et spørsmål, hvem ville du ha spurt?
Og om den personen hadde et spørsmål, hvem ville vedkommende ha spurt?
Inspisienten. Produksjonskontoret. Andre etasje.
Hvis ikke hun har svaret, står det i sufflørboken.
"Sufflørboken"...
Kom igjen, kom igjen.
Janice, ikke si noe, bare lytt. Jeg er trygg nå, men jeg hadde rett.
Dette går dypere enn vi hadde forestilt oss.
Octavio har svarene. Det ligger en konvolutt i lomma hans.
Du må få tak i den, så vi kan...
Følg med, Fred.
Du er omgitt av spor.
Nei, ikke her. Du må gå dypere.
Janice, akkurat den jeg håpet på!
Mine damer og herrer, gi en stor applaus for Janice.
Mine damer og herrer, ta vel imot...
Lærling.
-...den dristige Janice. -Ok. Vennligst vær stille.
Vi er i ferd med å gjøre det umulige.
Nå, Janice...
-Hva driver du med? -Jeg ville forsikre meg om...
Trenger du hjelp med å bla om?
Jeg antar det er sufflørboken. Stemmer ikke det?
Hva?
Jeg ville bare forsikre meg om at du kan se den. Sufflørboken.
-Det er sufflørboken, ikke sant? -Hvor er kombuchaen jeg ba om?
Den fermenterer.
-Ok, bare unngå å være i veien. -Greit.
Jeg vil ikke sitte barnevakt akkurat nå.
Vær klar, kamera én. Nå.
Hvordan klarer de...
Litt spionasje på sosiale medier og VR-magi gjør susen.
-Utforsk. Vær tapper. -Dette ser fantastisk ut.
Så mange venner.
Jeg tror den gamle damen kommer til å gråte.
Så ekte.
Ja!
Rebecca. Nei, Rebecca, Hør på meg.
Hold deg unna Martin. Han er et svin.
-Pokker ta! -Slapp av. Jeg tar den opp.
Faren min! Hei, pappa.
-Hvem er du? -Jeg er lærlingen.
Jeg har mistet oversikten!
-Du er 40. Jeg er lærlingen. -Gå visuelt.
-Du fikk sparken. -Jeg er en lærling. Hvordan?
-Kombuchaen kom for sent. -Hva heter du?
Fred...ora.
Navnet ditt er Fredora?
-Fredora Lærling. -Kan dere to dra inn dit?
Ikke vær redde. Dette er Annetsteds-foreningen.
Jeg er kommandant 14.
Det var ikke de som skulle dra inn dit.
Lærling, du har sparken!
Tapte vi nettopp?
Nei. Jeg sa jo at det ikke går an å vinne eller tape her.
Hele denne leken er rent tidsfordriv.
-Hvilken smak er det? -Effektivitet.
Så mye røring.
Beklager, beklager. Beklager at jeg er sen.
Beklager, beklager.
Hei. Han bare drikker den.
Perfekt timing.
Ok, så...
"Hallo. Det er en sann glede å være sammen med alle dere.
Takk for at dere kom akkurat til den fastsatte tiden."
-Hvorfor leser du det? -Fordi jeg er begeistret.
Da foretrekker jeg noen ganger å forberede det jeg skal si.
Er det greit for deg?
-Ja visst. -"La oss begynne, ok?"
Står det "vent på svar fra dem" på arket?
-Ja. -Akkurat. Sett i gang.
"Frem til nå har dere trodd at vi lekte en 'lek'.
Jeg vil hevde at det er akkurat
det de som står bak denne 'leken', vil at dere skal tro.
Midt oppi alt dette har ingen av dere stilt følgende spørsmål:
'Hva er meningen med alt dette?'"
-Jeg har stilt det spørsmålet. -Jeg også.
Jeg tror det er et veldig populært spørsmål.
Men nå har jeg funnet noen svar.
Vet dere hva dette er? Forstår dere hva dette er?
Det er manuset du viste oss i går kveld.
Nei. Det er mer enn det.
Det manipulerer flere hundre personer
til å jakte på en savnet jente.
Men hva er formålet?
-Å vinne en premie? -Eller så skal det være moro.
Du vet vel hva moro er?
Du milde måne! Bare ro deg ned. Ro deg ned.
Fredwynn, pust dypt inn.
Og ut. Bra.
Ok. Ok.
-Jeg er lei for det. -Ingen fare.
-Slikt gjør meg emosjonell. -Ja.
Det engasjerer meg.
Dere forstår sikkert hvordan det føles.
Ok.
"Dette vet dere ikke om meg,
for jeg har ikke avslørt noen relevante biografiske fakta,
men jeg uteksaminerte fra Brown da jeg var 19
med både en grad i filosofi og en i økonomi.
Jeg pleide å jobbe med data. Stordata."
-Peter jobber også med data. -Ja.
"Jeg er også ekstremt rik.
Jeg tjente mine første millioner da jeg var 21 år,
kun ved hjelp av mine kunnskaper om matematikk,
komplekse systemer og menneskelig adferd.
Tidligere eide jeg 11 biler, inkludert en Bugatti 57SC fra 1936.
Den er laget av porselen
og er veldig sjelden."
En porselensbil? Høres farlig ut.
Jeg solgte alle samtidig da jeg innså at jeg ikke likte å kjøre.
Samtidig havnet jeg i en honningfelle-situasjon,
noe som ikke er viktig akkurat nå.
Men det som er viktig, er at jeg har innsikt i en verden
som ingen av dere vil forstå, inkludert og særlig deg, Peter.
-Ikke vondt ment. -Vel...
Jeg har sett disse dataoperasjonene fra innsiden.
Det begynner uskyldig nok.
Du tror du melder deg på et nyhetsbrev eller deler et bilde.
Men hver lenke du klikker på,
hver gjenstand du kjøper, blir loggført.
Deretter blir den informasjonen solgt
og analysert, så folk som meg kan tjene penger på den.
Og det var greit for meg siden dere alle var så...
...uvitende og dumme.
Pass deg nå, storegutt.
Men deretter så jeg det endre seg.
Alle selskapene som brukte dataene deres,
begynte å slå seg sammen, bli én ting, én enhet.
Og plutselig ble ikke data lenger bare brukt til å tjene penger,
men til å få makt.
Valg ble påvirket,
økonomier ble kollapset,
stammer ble satt opp mot hverandre.
Denne sammenslåingen bare fortsatte og fortsatte.
Gransk litt, så oppdager dere
at en gruppe med veldig mektige folk eier og kontrollerer alt.
Ingenting av dette er tilfeldig.
Ikke toppvalgene deres på Netflix,
ikke produktene Amazon anbefaler dere å kjøpe,
ikke denne leken.
Dette er dem.
Jeg vet det. Vi må bare finne dem.
Vi må slutte å være uvitende deltagere og bli etterforskere.
-Etterforskere. Som Law & Order: SVU. -Bestemoren min elsker den serien.
Alle elsker den serien.
Utmerket! Da er vi enige.
Disse menneskene, disse maktsyke sosiopatene,
higer etter anerkjennelse.
De vil ha etterlatt spor et sted. De klarer ikke å dy seg.
Jeg vet dere tror jeg er gal, og kanskje det ikke er feil,
men jeg har også rett. Så stå ved min side.
Hjelp meg å løse denne gåten. Vær så snill. Det er plikten deres.
Ut ifra hva jeg vet om livene deres, har dere ingenting å tape.
-Fredwynn, hvor bringer du oss? -Til noen som har svarene.
-Vi er fremme. -Hvor er vi...
-Brevet som lå i Octavios lomme. -Ja, det du stjal.
Hva er det som foregår?
Det er en liste over deltageres navn. Janice sto på den.
Det var nok disse personene
de hadde forberedt demonstrasjonen til.
Octavio visste hvem han skulle velge. Det var ikke tilfeldig.
Øverst står det: "Det nye noologiske nettverket."
Det er et skallselskap. Ingen infrastruktur.
Ingen spor ledet noe sted, bortsett fra denne postboksadressen.
Siden jeg er meg, klarte jeg å spore den til denne adressen.
Vi har dem.
-Hva? -"Vi har dem"?
Nei, Fredwynn. Vent nå litt.
Du kan ikke bare brase inn i noens hjem. Det finnes regler.
Vollgraver man kan svømme over, slottsmurer man kan bryte ned.
-Nei. -Nei, nei, nei.
Hallo!
Hei.
-Gesundheit. -Takk.
Jeg nyser når jeg blir nervøs.
Jeg syns vi bør trekke oss unna.
-Nei. -Det føles ikke som en del av leken.
Nei. Nei, nei. Dette er ikke en del av leken.
Og det er akkurat derfor vi må bli her.
-Hva snakker du om? -Jeg føler... Fredwynn.
Jeg vil ikke...
Hallo. Kan jeg hjelpe dere med noe?
Frue, la meg gå rett på sak.
-Vi vet det. -Unnskyld?
Det er vi som skal si det.
-Vi har kommet til feil adresse. -Det stemmer nok.
Du kjenner Octavio, eller hvem han nå enn er.
Du kjenner ham. Jeg har sett deg snakke med ham.
Jeg var litt rusten, så jeg klarte ikke å lese på leppene dine,
men jeg så at du ga ham dette.
Ingen problemer vil oppstå hvis du forteller oss sannheten.
-Truer dere meg? -På ingen måte!
Ikke se inn i hjemmet mitt. Dere har gått over streken.
-Hvem jobber du for? -Ungen min er hjemme.
Hva heter du?
Kom tilbake, og jeg ringer politiet.
Hva heter du?
Se! Se! Se!
Dere så det ikke, men hun ga meg et signal.
Mens dere dro meg vekk.
Hun la en finger på leppene og smilte som om hun sa:
"Hysj, Fredwynn. Du har rett.
Hysj. Du har alltid rett, Fredwynn." Akkurat slik.
Vet du hva som ville skjedd om hun hadde ringt politiet?
Man kan ikke bare dra hjem til en tilfeldig person.
Vær så snill! Ikke la dere avskrekke så lett.
Vi er på rett spor. Jeg kan føle det.
De vil følge med på oss nå, så vi må være raske.
Nei. Nei, vi må senke tempoet. Dette er galskap.
Hun har rett.
Går det bra?
Jeg føler meg spent, men på en negativ måte.
Og jeg syns vi bør ta en liten pause
og tenke over hva vi driver med.
Jeg er enig med Peter.
Jeg likte den magiske realismen
mye bedre enn "Illuminati utnytter dataene mine"-greia.
Ok.
Greit, da.
Jeg vil at alle skal være begeistret, så la oss "ta en pause".
La oss vente på neste instruks, så returnerer vi til leken.
-Ja. -Gjerne det.
-Ok. -Greit.
Du hadde rett. Jeg var forvirret.
Jeg trodde mer lå bak, men det stemmer ikke.
Så takk skal du ha.
-Jeg er lei for det. -Greit.
-Ok, bra. -Vel, jeg stikker.
-Ja. -Jeg drar også.
God natt.
-Takk, Fredwynn. -Vi ses senere.
God natt, Fred.
Hvorfor vil de stoppe nå?
Dette er et stort gjennombrudd!
Skulle ønske de bare kunne stole på meg.
De vil ikke fullføre. De kan ikke.
Fredwynn, hør her.
Du hadde planlagt alt dette i hodet ditt.
Du skulle banke på den kvinnens dør,
men du tok deg ikke bryet med å inkludere oss.
Da ville dere neppe blitt med.
Burde du ikke ha gitt oss valget?
-Nei. Jeg burde bare dratt dit alene. -Å, Fredwynn. Hør på meg.
Noen ganger er det viktigere å senke tempoet og la folk ta deg igjen.
Det er viktigere enn å passere målstreken først
og være helt alene. Skjønner du det?
Jeg skjønner konseptet, men ikke behovet.
Jeg må dra hjem. Og du må ta deg en pust i bakken.
Jeg trenger ikke å ta en pust i bakken. Vi har oversett noe.
-Kanskje på teateret... -Dette er en lek!
Det er en lek. Det er en lek.
Fredwynn, dra hjem og ikke tenk mer på det i kveld.
Ikke i det hele tatt.
-Hører du etter? -Ja.
Få deg litt søvn.
Ok. God natt.
Jeg skjønner ikke. Er det mulig?
MEN DEN BEVEGER SEG GALILEO GALILEI
GRESKE BOKSTAVER
KENNEDY CENTER-UTMERKELSEN
Kjære Gud, himmelske ildkule,
store guddom som hersker over alle store og knøttsmå ting,
hør min bønn.
Det skjer igjen. Jeg har ikke sovet på to dager.
Informasjon spinner rundt i hodet mitt. Du må hjelpe meg.
Hjelp meg å avsløre disse profitørene.
Og kanskje gi meg én natts effektiv søvn.
Det ville jeg virkelig satt pris på.
Hilsen kompisen din, Fredwynn.
Kan du også hjelpe meg med å forstå lagkameratene mine litt bedre?
Det ville ha hjulpet meg mye.
Ok. Farvel.
Søvn er bare å glemme.
Hvis jeg er gal, så er jeg gal.
Men de må stoppes, og det av meg, ellers vil dette aldri ta slutt.
Ok, Fredwynn, hvor går vi herfra?
Vi begynner forfra.
Hva overså du, Fredwynn?
Hva overså du?
Slapp helt av i hodet.
Husk det. Det er i går.
Gå inn i palasset.
Frigjør sinnet ditt.
Gå inn i palasset.
Bra.
Bra, Fredwynn.
Greit. Hva overså du?
Hva overså du?
Ikke her.
Det er deg.
Du kunne ikke dy deg, kunne du vel?
Du vil bli funnet, vil du ikke?
Kom igjen. Nei!
Kom igjen, Fredwynn!
Husk det, Fredwynn.
Du fulgte ikke med.
Du var altfor opptatt av sufflørboken.
Den lå rett foran deg...
...der alle kunne se den.
Særlig...
...Janice.
Tusen takk.
-Ikke lukk igjen døren. -Fredwynn.
-Hva foregår? -Jeg vet jeg kan være krevende.
Men jeg prøver å justere farten min så vi kan gå i samme hastighet.
Fredwynn, det er sent. Jeg er trøtt. Dette er galt.
-Du må dra hjem. -Jeg vet at jeg tabbet meg ut.
Jeg "tok hintet", som man sier, men jeg prøver.
Jeg prøver veldig hardt.
-Jeg gjør det igjen, ikke sant? -Vel...
Beklager at jeg invaderer intimsonen din.
Janice, du er en flott lagkamerat.
Takk for at du er lagkameraten min. Jeg skal ikke plage deg mer.
Fredwynn.
Kom inn.
Fredwynn.
Lev, skatten min?
Beklager forstyrrelsen, men jeg vil at du skal møte Fredwynn,
en av lagkameratene jeg fortalte deg om.
Fredwynn, dette er min ektemann, Lev.
Hei.
Får jeg spørre hvorfor du holder dette hemmelig?
Jeg gjør ikke det.
-Jeg gjør ikke det. -Hva skjedde?
Et slag. På slutten av fjoråret.
Vi har en flott hjemmesykepleier, Meredith,
som hjelper til på dagtid fem dager i uken,
men jeg liker å pleie ham selv.
Hver dag er ulik.
Han smilte en gang. Jeg sverger.
Og han klemmer meg i hånden en gang iblant.
En dag satt jeg og leste, og da jeg så opp,
var øynene hans vidåpne. Han stirret på meg.
Jeg vil ikke gå glipp av noe av det.
Moren min var ikke så flink til å ta seg av oss.
Hun ga alltid meg og broren min mat med mye sukker, salt
og animalske produkter.
Nå er han ekstremt overvektig.
Jeg kom bare godt fra det fordi jeg er ekstremt disiplinert.
Vel, det er ikke lett å ta seg av noen.
Og dette er det aller siste
Lev ville at kona hans skulle bli.
Sønnen vår Ben bor i Albuquerque med familien sin. Han er advokat.
Akkurat som sin far.
Han forteller meg stadig om flotte steder
som vil kunne ta godt vare på ham, men...
Men jeg... jeg kan ikke.
Jeg kan ikke forlate ham.
Vil han bli bedre?
Dere er heldige som fant hverandre.
Ja.
Ja, det er vi.
-Vil du ha en kopp te? -Takk.
Ja.
Vær så god.
Det lengste heterofile forholdet jeg har vært i, varte i tre uker.
Tre uker?
Det var ikke et treukers forhold.
Bare et par tekstmeldinger... et par dater.
Mange tekstmeldinger, dog.
Jeg er ikke så flink til å gi slipp på ting.
Jeg tror hun bare likte meg på grunn av porselensbilen min.
Vel...
...tre uker eller 50 år, hjertesorg er hjertesorg.
Da du sto på scenen med Octavio...
...tror jeg han viste deg veien til dem.
Nei. Jeg vil ikke snakke om da jeg sto på scenen.
Jeg vil ikke. La oss snakke om deg.
Hvordan var det i bagasjerommet?
Vi har delt noen følelser,
og jeg vil du skal vite at jeg anerkjenner det, men dette er viktig.
Jeg vet det er vanskelig å forklare, men du må stole på meg.
Vel, ok.
Husk disse bildene fra bryllupet ditt.
Ok.
-Ser du dem? -Ja.
-Husker du dem? -Ja.
Du husker dem? Det er viktig. Det er mange.
Ja, ja. Jeg husker dem.
Ok, jeg har lest en bok ved navn Moonwalking With Einstein.
Vi skal inn i det vi kaller hukommelsespalasset vårt.
Du har et i hodet ditt. Du bare vet det ikke ennå.
-Jeg har ikke et palass i hodet mitt. -Du har det.
Jeg har gransket dette i flere timer på Internett. Bare prøv.
Ok.
Lukk øynene dine.
-Og lytt til stemmen min. -Greit.
Ro deg ned.
-Slutt å le. -Jeg ler ikke.
Frigjør sinnet ditt
og gå inn i
palasset.
-Du gikk ikke inn. -Jeg har ikke et palass i hodet mitt.
Jo, det har du. Bare prøv, er du snill.
-Vær så snill. Lytt til stemmen min. -Greit. Ok.
Kom igjen. Hør på meg.
Frigjør sinnet ditt.
Gå inn i palasset.
Greit, det er tomt. Hva skal jeg gjøre?
Dette er et hukommelsespalass.
Ditt er tomt fordi du aldri har giddet å sortere tankene dine
på en måte som lar deg hente dem frem uten problemer.
Alle minnene er der.
Alt du noensinne har opplevd,
alt du noensinne har sett, ligger inni deg.
Du må bare dra det frem.
Ok.
Nå er vi i ballsalen under bryllupet ditt.
Octavio har nettopp sendt deg dit.
Jeg tror jeg gjør det.
Hva nå?
Se deg litt rundt.
Fortell meg hva du ser.
Der er Lev. Jeg ser min utkårede.
Bra.
Nå vil jeg at du skal finne et bord som er fullt av gaver.
Husker du det?
Jeg ser det.
Ja, jeg husker det.
Bra. Følg veldig godt med nå.
Legger du merke til noe rart?
En av gavelappene gløder.
Det så jeg ikke tidligere.
Jo, ellers ville du ikke ha sett det nå. Du fulgte bare ikke med.
Alt ligger i hodet ditt. Den gavelappen er svaret vårt.
Du må grave den ut for meg.
-Fredwynn, jeg vet ikke hvordan. -Jo, det går bra, Janice.
Bare si hva som står på gavelappen.
Jeg klarer ikke. Jeg er ikke flink til dette.
Du er det. Du vet det bare ikke ennå.
Prøv.
Å, Fredwynn, kanskje du bør få Peter eller Simone til å hjelpe deg.
Nei. Du må gjøre det, Janice.
-Det er deg. -Ja.
-Hva vil du? -Jeg kom hit for å hjelpe deg.
-Jeg trodde du var flau over meg. -Jeg er det.
Men jeg er her allikevel.
Og helt ærlig er jeg lei av at du ikke lytter til meg.
Greit. Jeg lytter.
Flott.
-Får jeg? -Sett i gang.
Jeg kan lese den, men den gir ingen mening.
Hun kan lese den, men den gir ingen mening.
"Hun"?
Jeg kan lese den, men den gir ingen mening.
-Hva står det på den? -Det er bare bilder.
Ingen ord, bare bilder.
Det er en gåte.
Beskriv den for meg.
Vel...
...det er en gavelapp med blomster i hjørnene.
Det er en gavelapp med blomster i hjørnene.
-En i hvert hjørne? -Nei, nei. Ulike antall.
Nei, nei. Ulike antall.
Man har tre blomster.
Så har man én.
Deretter to.
Så fem.
Hva mer?
Vel, der navnet skal stå, er det værgreier.
Der navnet skal stå, er det værgreier.
Forklar.
-Det er en sol. -Det er en sol.
-Et snøfnugg. -Et snøfnugg.
Er det en regndråpe der?
Nei.
-Det er et blad. -Et blad.
HØST / SOMMER / VINTER
VÅR
Åpne øynene, Janice.
Du klarte det.
Gjorde jeg det?
-Hva? Det gir ingen mening. -Det er en adresse.
En adresse?
Tre-én-to-fem Spring Street.
Palassets kraft.
Hei.
Jeg fikk en melding fra kommandant 14 med en adresse.
Leken er tilbake.
Han vil jeg skal samle alle lagkameratene mine,
så jeg dro til Fredwynn først, for jeg kjenner ham best,
og hentet ham, og så kom vi hit.
Han visste adressen din, så nå er vi her for å hente deg.
Meldingen er en adresse i Fishtown.
Jeg ble like overrasket over at Janice vekket meg
og snakket om spor og sånt,
men hun er lagkameraten vår, så jeg syns vi bør tro på henne.
Å tro på lagkameratene sine er det rette å gjøre.
-Holdes du som gissel? -Greit, da.
Du kan i så fall fortelle meg det.
Greit. Hør her.
Jeg vet alt dette høres sprøtt ut,
men jeg tror han er på sporet av noe denne gangen.
Det lå et spor i hukommelsespalasset mitt.
Jøye meg. Det høres så rart ut å si.
Det var i demonstrasjonen. Det var nok meningen at vi skulle finne det.
Skal dere konfrontere hvem enn som bor ved den adressen?
Bare om de konfronterer oss først
med fiendtlige dyr eller våpen.
Det han mener, er at hvis de har...
Nei, det jeg mener, er at jeg er beskyttende og rask,
som en hunngepard.
-God natt, Janice. -Nei, Simone. Hør etter.
Jeg tror du og jeg har noe til felles.
Jeg syns denne leken er veldig artig, og jeg trenger den.
Ja, ja, Fredwynn kan være litt uberegnelig.
Beklager, men det er sant. Men jeg bryr meg ikke.
Vi skal til denne adressen.
Jeg ber deg ikke om å bli med oss.
Jeg inviterer deg til å bli med oss. Så...
...hva sier du?
-Hei. -Jøye meg. Hei.
Hallo. Jøss. Hei.
Beklager å forstyrre deg så sent.
Jeg mener, det er ikke sent, men noe sier meg at det er sent for deg.
Ja. Det er ganske sent.
Kan du åpne døren litt mer?
Det er vanskelig å snakke med deg uten å se munnen din.
Beklager. Ja, selvsagt. Sånn ja. Hva skjer?
Flott. Janice har funnet et spor,
og vi skal dra til en adresse i Fishtown.
Og det blir ikke som det rare bakholdsangrepet til Fredwynn.
Dette er faktisk en del av leken.
Så vi har ikke blitt sparket ut?
Tydeligvis ikke.
Jeg vet ikke. Forrige gang var ganske...
Lille Petter edderkopp,
vi står her samlet,
så kan du ikke bare kle på deg?
-Pynte meg? -Nei, ta på deg klær.
Greit.
Beklager at jeg ikke slapp dere inn i hjemmet mitt.
Det er ikke designet for gjester.
-Hva er det designet for? -Beboere.
-Vi er fremme. -3125 Spring Street.
Ja.
-Det virker tomt. -Ja, eller som at alle sover.
Det finner vi bare ut på én måte.
-Rolig nå, tiger. -Gepard.
Når sov du sist, kompis?
Å, jeg sover ikke lenge av gangen.
I femten, maks tretti minutter.
Pass på hvor du går.
-Pass på hvor du går. -Ikke gi meg ordrer.
-Fredwynn. -Hva er det?
Folkens...
...det er henne.
Dere ville la meg falle ned i hullet?
-Ja. -Kutt ut.
Folkens...
Clara?