Heltene våre.
En broket forsamling med tapre reisende
som sniker seg inn i pyramider med lommelykt.
Forestill deg et øyeblikk at disse menneskene er deg...
...som suser mot en flyktig, dypere sannhet.
Med den sannheten kommer risiko. Med den sannheten kommer fare.
Er dette virkelig bare en lek?
Eller har det utviklet seg til noe annet?
-Clara er ekte. -Vi vet ikke om hun er ekte.
Vi vet bare at veggmaleriene er ekte.
Noen malte dem.
-Trolig Clara. -Muligens Clara, ja.
Hvis hun gjorde det, er hun ekte, og hun er savnet.
Folkens, kan vi for en gangs skyld ta dette for hva det er?
Hvis det vi har hørt er sant, kan Clara være i stor fare.
Og hun vil være rundt 40 år.
Her. Dette er 20 år gammelt.
Er det henne, var hun tenåring da og er i slutten av 30-årene nå.
Vil man finne en kunster, må man følge kunsten.
Jeg er ikke like overbevist
som min ekstremt høye og nylig arbeidsløse venn,
men hvis Clara er ekte, vil veggmaleriene lede oss til henne.
Det er proveniens.
Så vi følger verkene tilbake til begynnelsen
og finner ut så mye vi kan
om hvem enn som malte dem.
Hvis det er Clara og hun er ekte, har hun et etternavn eller noe,
og vi kan finne det ut og begynne der.
Eller vi kan leke leken slik som resten. Det ville vært hyggelig.
Dere er alle på villspor.
Dette handler ikke om ei fiktiv jente
som ble pakket inn i en lang svart frakk
og innesperret i et tårn. Dere høres latterlige ut.
Dette handler om en internasjonal konspirasjon
som er designet til å kontrollere adferden vår.
En korporasjon.
Det er det de ikke vil at vi skal se nærmere på.
Vi må dra tilbake til alle stedene
som har vært en del av leken og knytte dem sammen.
Vi må spore dem tilbake til en felles finansiell kilde,
avsløre dem og avslutte dette.
Folkens, vi må lete etter Clara.
Kom igjen.
Clara sa: "Jeg er deg."
Vel, hva om du forsvant?
Hva om du forsvant? Du?
Hva om jeg forsvant? Ville noen ha lett etter meg? Jeg tror ikke det.
En av mine sørgeligste tanker er at hvis noe skulle skje med meg,
for eksempel at jeg snublet i dusjen eller ble kvalt av en sushibit,
ville det ta uker, eller kanskje til og med måneder
før noen la merke til at jeg var borte.
Så hvis Clara er meg, som hun sa,
så trenger hun noen som bryr seg nok til å lete etter henne.
Ja. Ja.
Så vi gjør begge deler.
Peter og jeg finner fossen, og dere to...
-Å nei. Nei. -Ikke det?
-Ikke begge deler? -Jeg nekter å samarbeide med ham.
Hun sikter til meg.
Jeg vet dere er sinte på hverandre, men kan vi...
Han gjorde noe grusomt.
-Så ille var det ikke. -Jo. Jeg nekter å samarbeide med ham.
Jeg vet at dere to går gjennom en liten greie,
men kanskje dere bare kan...
-Herregud. Jeg blir med Fredwynn. -Hva?
-Takk for det. -Bare hyggelig.
Men Clara er jo så viktig for deg.
Jeg vet det. Hun er det.
Men jeg skal tilbringe litt tid alene med Fredwynn.
-Og jeg med Janice. -Ja.
Dette er virkelig på tide.
-Virkelig på tide. -Dette blir gøy.
-Dette blir veldig gøy. -Kjempegøy.
Kjempegøy. Det vil bli en veldig morsom dag.
"Kombattanter, stryk kappene deres og gjør dere klare til skogen.
Claras sannhet vil bli avslørt i kveld."
I kveld?
Herregud. Leken ender i dag.
De vet det.
De vet at vi er på sporet av dem.
Vi har dårlig tid.
Etter i kveld vil alt bli pakket sammen og oppløst,
sporet fjernet. Som et magisk karneval vil alt forsvinne.
Vi må finne trollmannen bak forhenget.
Vi må finne Clara.
I alt det helliges navn,
kall det hva dere vil, men vi må handle nå.
Frokosten kan vente. Blått lag, skrid til verket!
Herregud. Fredwynn!
-Fredwynn, huset ditt er fantastisk. -Tusen takk.
-Ja. -Du kan sitte her.
Jeg må fylle tanken før vi setter i gang.
Jeg har jobbet med dette hver dag og natt siden jeg ble innkalt.
Dette er en oversikt over hvert eneste sted vi har vært
siden leken begynte.
Dette er... mye arbeid, Fredwynn.
Den natten jeg tilbrakte i Claras såkalte hus,
tenkte jeg stadig over hvor mye penger de bruker på leken.
Se på disse stedene. Popup-butikker, teatre, museer.
Hvor mye penger koster det å sikre seg alle de stedene?
Claras hus alene koster en halv million dollar.
Nemlig, med brannskriften og veggmaleriene.
Jeg har sett på husets eiendomsdokumenter.
Det er kun skallselskap og blindspor.
Hvis vi kan finne noe som knytter alle disse tingene sammen, et navn...
Finner vi et navn, finner vi mesterhjernen.
Vi kan finne Clara.
Hvis Clara finnes.
Jeg tror hun gjør det.
Jeg vet du gjør det.
Før vi fortsetter, må du være tydelig.
Å hjelpe meg med dette...
...innebærer farer.
Det innebærer mørke.
De som lagde denne leken,
vil kanskje ikke like at vi er så nærme sannheten
og stiller mange spørsmål, særlig de rette spørsmålene.
-Er det greit? -Jeg tror jeg er klar.
Det finnes risikoer.
Tortur, lemlesting,
død.
Og det er ekte.
De kan utsette meg for vanntortur, men jeg skal stritte imot.
De kan feste elektroder til testiklene mine
og gå så langt de ønsker, men jeg skal stritte imot.
Jeg skal stappe to fingre opp i neseborene deres
og rive ut alt de har i hjernene sine.
Og når jeg gjør det, vil jeg være opptatt
med å beskytte meg selv og kan ikke garantere for din sikkerhet.
Beklager, jeg har ingen anelse om du tuller.
Det var her jeg og Peter lærte om Annetsteds-foreningen
og kommandant 14.
Å, det gamle Schmidt's-skiltet er her ennå.
Du har vært her før?
Jeg husker ikke å ha sett et veggmaleri av en foss i området.
-Men la oss spørre. Kom igjen. -Janice, jeg...
Jeg vil bare si at du har min dypeste medfølelse...
...vedrørende mannen din.
Jeg fikk ikke muligheten til å si det tidligere, så...
Og jeg vet vi ikke står hverandre nær eller noe sånt,
men hvis du noensinne ønsker å snakke om det...
Takk for det. Jeg verdsetter det. Virkelig.
Men jeg står midt oppi det, så...
Jeg vet ikke engang hva jeg skulle sagt, så la oss leke leken.
-Ok. -Du begynner.
Det er ikke noe igjen å se her. Alt har blitt fjernet.
Ok, vi er her på grunn av et veggmaleri av en foss
som pleide å være utenfor. Husker du det?
Foss? Det vet jeg ingenting om.
Beklager.
Helvete.
Janice?
Plageånden Janice? Det er meg!
Boris! Boris Dabrowski!
-Kjenner du ham? -Jeg kjenner ham.
Jeg kjenner ham.
Boris!
Jøye meg, lenge siden sist.
-Det kan du trygt si. -Ja.
-Hva er navnet ditt, søta? -Gi deg, Boris.
Hvordan kjenner dere hverandre?
Janice var en fritt-talende feminist før i tiden.
Hun kjempet for likestilling,
protesterte mot politivold nede ved rådhuset
og deltok på sene poesikvelder.
Vel, det var bare én gang. Bare én gang.
Du kan se meg gjennom Obsidianen i mitt indre øye
Som fanger deg i et tidsrom
Vårt søsterskaps intense kamp
-Janice. -Ja.
Boris. Å, Boris.
Bare slå deg ned her. Sett deg.
Du har bodd i Philadelphia lenge, trolig i denne bygningen.
Så si meg noe. Gjenkjenner du noen av disse veggmaleriene?
-Jeg husker ikke like godt som før. -Hvem gjør vel det?
Men kanskje et kyss vil hjelpe på hukommelsen.
Nei, sir.
Boris, for Guds skyld, det skjedde ikke da,
og det vil aldri i livet skje nå.
Hva mener du med at det ikke skjedde da? Det skjedde da!
Det skjedde så absolutt ikke...
Bartender, kan vi få tre glass tequila?
Vær så god. Behold vekslepengene.
Greit. Bånnski.
Boris... du står i gjeld til meg.
For tequilaen eller sexen?
Begge deler.
Nei.
Vent, det gjenkjenner jeg.
Det er ute på Norris ved de gamle leiegårdene, tror jeg.
-Jeg vet hvor det er. -Ja, tusen takk!
Tusen takk, tusen takk! Du er den beste, den beste!
Vel, faktisk var du ikke den beste. Ikke engang i nærheten!
-Senteret. Der alt begynte. -Alt er borte.
Det var her han fortalte meg at jeg var spesiell.
Fredwynn.
HJELP HENNE
Ikke du også, Butikk med vakre ting i!
-De skjuler sporene sine. -De tar det vekk fra oss.
Dette var... magi.
Det var her jeg traff Simone. Jeg hørte en sang.
"Lunar Rhapsody", dr. Samuel Hoffman.
Hun skremte meg der borte.
Hun gjør det fortsatt, antar jeg. På en god måte, men...
La meg gi deg et råd.
Hvis hun gir deg hjertet sitt, ikke tegn over det med en merkepenn.
Det er et veldig spesifikt råd.
Fokuser. Vi har dårlig tid.
Ok.
Storfot kom herfra.
Vi danset i dette området. Mitt livs beste natt.
Det var helt sikkert magisk. Fokuser!
Ok.
Den kule telefonen er borte.
Den er borte! De har satt inn denne isteden.
TELEFON
Kommandant 14, hei.
Jeg bare... Jeg tullet.
Slutt å leke. Vi har et oppdrag.
-Og ikke sink meg. -Du kan være utfordrende til tider.
Beklager om du finner meg utfordrende,
men mens du leker med denne telefonen...
-Slipp telefonen, Fredwynn. -Vi observerer dere.
Vi er overalt.
Return til leken slik dere har blitt bedt om, nå!
Noe er galt.
-Hva mener du? -Vel, det er ikke ferdig.
De Clara-verkene vi har sett så langt,
har vært veldig enkle å identifisere, som fossen og vinduet.
Dette er halvparten av noe.
Kanskje den andre halvparten er borte.
Kanskje den har blitt malt over,
og vi må se nøye etter for å finne ut hvor den malingen var.
Så kan vi fjerne laget over og finne... Hva?
Nei, Janice. Det var aldri mer enn dette.
Greit. Ok, jeg forstår.
Vi overser noe.
Vel, det er her, det er her.
Berthe.
Mon chéri.
Jeg kan ikke løse dette.
Selvsagt kan du det.
Når jeg maler meg selv som ser ut av vinduet,
noe jeg har gjort mange ganger, hva driver jeg med?
Du...
...maler...
...utsiden...
...fra innsiden.
Tampen brenner, vesla.
Vi må dra dit.
-Ja? -Hallo.
Vi kommer fra Annetsteds historieforening.
Godt forsøk. Annetsteds historieforening finnes ikke.
Vel, vi er nye.
Hei. Jeg er Janice Foster, grunnlegger og adm.dir.
Ja. Og... vi tror du kan være historisk.
-Jeg? -Vel...
Nei, jeg mener leiligheten.
Hvis opptegnelsene våre stemmer,
kan du få tildelt et stort legat.
Så får vi komme inn og se oss litt rundt?
Jeg må se legitimasjon.
Selvsagt må du det. Det er veldig klokt av deg.
Man vet jo aldri hvem vi kan være. Bare tilfeldige folk fra gata.
Farlige tider.
Du. Navnet ditt er vel ikke tilfeldigvis Clara?
Jeg tror ikke det.
-Ok. -Kom inn, da.
Å, tusen takk skal du ha.
Dere får dem tilbake når dere drar.
Godt å høre.
Jøye meg.
Hjemmekoselig.
Det er... veldig smakfullt.
Man finner ikke slike...
Kan du fortelle meg hvor lenge du har bodd her?
I trettisyv år.
Men jeg bodde nede i gangen sammen med ektemannen min frem til 1993.
Han var vaktmesteren.
Jeg forstår.
Ok.
Det er godt å vite.
Dette tapetet.
-La du... La du det... -Det er vakkert.
Veldig vakkert.
Takk.
Ikke gjør det! Det utgjør en brannfare.
Vi limer det snart på igjen, og da vil du være sikret mot... brann.
Ok.
En drage.
Så fin den er.
Vet du hvem som bodde her før deg?
-Var det tilfeldigvis en ung dame? -Jeg vet ikke.
Men jeg har min ektemanns gamle husleiekontrakter.
Det har du helt sikkert.
Jeg kom hit med Janice.
På Jejune-dagen.
Dette museet er viktig.
Det lå her fra før, så de kan ikke ha...
De som lagde leken, kan ikke ødelegge det slik som med de andre stedene.
Det er stengt i dag, men det inneholder garantert et spor.
Ok. Hva skal vi gjøre? Hva er planen?
Fredwynn.
-Kommer han? Kommer han? -Vent, vent, vent.
Ok. Ok. Nå.
Løp.
-Dette er innbrudd. -Ingen tvinger deg til å være her.
Jeg skal gå inn i hukommelsespalasset mitt og finne ut om jeg overså noe.
-Du bør lære meg å gå inn i mitt. -Ja, kanskje senere.
-Du lærte Janice å gå inn i hennes. -Det var et spor der.
-Kanskje det er et spor i mitt. -Du var aldri her!
Jeg sier at hvis du lar meg hjelpe deg... Det er to av oss.
Jeg driver ikke en veldedig hukommelsespalass-organisasjon.
Kutt ut. Hvis du ønsker å bidra,
skaff meg noe som kan opprettholde blodsukkeret mitt.
Ba du meg nettopp om å skaffe deg noe å spise?
Fredwynn. Se på meg. Jeg er lagkameraten din. Fredwynn.
Slapp av.
Fredwynn. Ba du meg nettopp om å hente mat til deg? Jeg er ikke...
FRUKT OG GRØNNSAKER
Jeg er ikke en idiot. Jeg er fåmælt.
For en forferdelig lagkamerat.
Et lag trenger ikke egoister.
Annetsteds-foreningen har ikke E, G og O i seg.
Annetsteds har ikke E, G og O i seg.
Vil du ha noe å spise? Vær så god, Fredwynn.
Du er en forferdelig lagkamerat!
Clara.
Dette handler ikke om deg. Du er ikke ekte.
Slutt å infiltrere tankene mine.
Hvor?
Hvor? Hvor?
Hvor? Hvor? Hvor?
Hvor?
Du er ikke ekte.
Hvor?
Hvor? Hvor?
Hvor? Hvor? Hvor?
-Vis meg det. Hvor? Hvor? -Fredwynn. Fredwynn!
Du er... Fredwynn, du friker ut.
Du. Du.
Du er her. Det går bra.
Hun ville at jeg skulle se det, men hvorfor?
-Hvem ville at du skulle se noe? -Clara!
-Du så henne? -Det er noe her!
-Ok. -Men jeg vet ikke hvor!
-Ro deg ned. -Hvor, Clara?
-Det går bra. -Hvor? Hvor? Hvor? Hvor?
-Fredwynn. -Jeg vet dette!
Jeg vet det.
Jeg tar aldri feil!
Det går bra.
-Jeg tar aldri feil. -Jeg vet det.
-Du tar aldri feil. -Det er her.
Jeg vet det er det.
Det hjalp.
Dette er en lekeappelsin jeg hentet for å være passiv-aggressiv.
Jeg vil ikke lenger være det.
Men du kan fortsatt få den som et minne fra denne dagen.
Hva er dette?
Denne logoen var på nøkkelringen da jeg ble innkalt.
Fredwynn.
Nei.
Og... Og telefonkiosken.
Alle disse produktene er laget av ett selskap.
Disse produktene er knyttet til hvert eneste område i leken.
Det er Bender Elmore.
De lager forbruksvarer og teknologi og driver med forskning.
De klarte å sikre seg hvert eneste sted i leken
fordi de eier dem.
De som lagde denne leken, jobber for Bender Elmore.
Ja.
Du visste noe. Hvorfor visste du noe?
De eier selskapet mitt også.
La oss dra. Vi må komme oss inn hos din tidligere arbeidsgiver,
komme oss inn i datasystemet og finne et navn.
Det går ikke. De har fjernet tilgangen min.
Dette er vårt Ethan Hunt-øyeblikk.
Du kan være Ethan, så er jeg Hunt.
-Vi er et lag, ikke sant? -Ja, et lag.
-Ja. -Flott, et lag.
Om ikke du vil være Hunt, men du ligner mer på Ethan.
-Ja. -Samme det.
Selv om vi kom oss inn der, noe vi ikke vil klare,
hadde jeg bare tilgang til spillelister.
Få meg foran en PC, så tar jeg meg av det.
-Du tar deg av det? -Peter, jeg tar meg av det.
Ok.
Fredwynn, Fredwynn.
Å, det er bare Lupito. Lyft-sjåføren vår.
Jeg har aldri sett mer papirarbeid enn dette noensinne.
Samme her.
Alt dette er fra etter 2001.
Jeg har 1997-1999 her.
-Det høres lovende ut. -Ja.
Du har vært helt fantastisk i dag.
Da du godsnakket med den stinkende fyllebukken i baren,
og deretter her
hvor du sjarmerte buksene av Martin Scorseses mamma.
Folk er bare folk. Man trenger bare å snakke med dem.
Jeg vet ikke helt. Jeg er bare redd for at de skal...
Se deg? Dømme deg?
Ja. Og ja.
Simone, hør her.
Vær deg selv, med fregnene dine
og de veldig lange beina dine, for Guds skyld.
Hvis noen har noe imot det, ber du dem snakke med meg.
Tusen takk.
Jeg har en følelse av at du pleide å være en råtass, Janice.
Jeg vet ikke.
Kanskje jeg var det.
Eller kanskje jeg er i ferd med å bli en.
Flink jente.
Vent, vent.
Juli 1999. Er det datoen på bildet?
-Ja. -Du store min!
Personen på denne leiekontrakten bodde her da veggmaleriet ble malt.
-Navnet står på baksiden. -Jeg vet det står på baksiden.
Men hvilken side er baksiden? Vent nå litt.
"Clara Torres."
Vi har et navn.
Hun bodde her.
Hun var ekte.
Hei, Peter.
Så leit å høre at du fikk sparken.
Hei. Hvordan går det? Bra. Å, takk. Ja, bra.
Jeg er her fordi en venn fra jobb har bursdag i dag.
-Det er derfor jeg er her. -Virkelig? Hvem da?
Hvem da?
-Jeg hørte deg ikke. Sa du "hvem"? -Hvem er vennen din?
Navnet, mener du?
-John. -I regnskapsføringsavdelingen?
Han jobber der nå, ja.
Han begynte på postrommet og jobbet seg oppover.
Jeg husker den dagen han fikk jobben. "Jøss. Godt jobbet, Johnny."
-John Honig? -Johnny Honig.
-Han er regnskapsfører her nå. -Han har bursdag om tre måneder.
Er jeg tidlig ute?
Du er her for å hente tingene dine.
-Vi skal ikke... -Peters livscoach, Leslie Hunt.
Som en del av veiledningen min
vil jeg at Peter skal holde fokus, nå tidsfristene sine,
unngå lumske tvilspiler og skamtuneller.
-Peters avskjedigelse... -Jeg sa opp.
...har ledet til mye...
...mye uønsket frykt.
Ja.
Og denne øvelsen
er essensiell for å gjøre ham frisk igjen.
Menneske til menneske, han trenger dette.
Jeg trenger det.
EN AVDELING AV BENDER ELMORE
-Fem minutter. -Tusen takk.
Tusen takk. Tusen takk skal du ha, Leslie.
Jeg trodde ikke det var mulig å etterlate seg null spor
på Internett, men det virker som jenta ble slettet.
Det hjelper ikke at lokalavisene aldri ble digitalisert.
Nei.
En mikrofilmmaskin.
Denne klarer jeg å bruke.
Jeg har hjulpet sønnen min Ben med et uvisst antall stiler.
Ja, moren min også.
Det er slikt mødre gjør.
Tenk at alle andre gjør seg klare til en finale full av moro,
mens vi blir til Leksikon Brown-laget.
-Hvorfor har noe av dette betydning? -Eksistensielt sett?
Nei, jeg mener for deg.
Vel...
Clara hadde det vanskelig.
Verden var et fiendtlig sted for henne, så...
Og jeg aner ikke hvordan det er.
Jeg har funnet det. September 2000.
Vel, det er et år etter veggmaleriene.
Det står: "Clara Torres, 19 år,
ble meldt savnet etter å ha forsvunnet fra leiligheten sin
på kveldstid 3. september.
Man har ikke utelukket lovbrudd,
for noen naboer så en kvinne i svarte klær."
"Hun har vært innlagt på sykehus,
så Clara Torres anses for å være en fare for seg selv."
Dæven, Clara hadde problemer.
-Slikt kan hende den beste. -La oss finne ut hvilket sykehus.
Kanskje en lege der vil huske henne.
-Jeg finner lokale mentalsykehus. -Jeg vet hvor de brakte henne.
Hvor hen?
De brakte henne til Hawkton.
Kom igjen, Fredwynn. Din tur til å briljere, kompis.
Ok.
Fullfør jobben. Dette klarer du.
Jeg har bare tilgang til folks spillelister.
Det var det jeg sa ville skje.
Du lovte å ta deg av alt dette.
Sikkerhetssystemet er mer avansert enn forventet. Jeg trenger mer tid.
Liker du musikk?
Hei.
Nei, egentlig ikke.
CLARAS SPILLELISTE
Vel, du bør sjekke ut spillelisten min.
Kanskje du ombestemmer deg.
Hva driver du med?
Ingenting. Unnskyld.
Fredwynn, gå tilbake til siden med hovedspillelisten.
-Hva? -Til...
Får jeg...? Får jeg slippe til?
Ja. Ja, jeg tror dette kan funke.
Denne sangen ble spilt i Butikk med vakre ting i.
10 491 personer spilte den forrige uke.
Hvilken sang danset vi til med Storfot?
"Play that Beat Mr. DJ". G.L.O.B.E. og Whiz Kid.
-Tenk at du husker det. -Jeg husker alt.
Ok.
Ja. Jeg tror jeg er på sporet av noe her.
Denne leken har hatt et veldig, veldig unikt lydspor.
Lagde personen listen med denne programvaren?
Trolig om vedkommende eier selskapet.
Akkurat. Prøv Isaac Hayes, "Run Fay Run".
Barnemuseet, dag to.
Ja. Ja, ok. Hva ble spilt på Fishtown-baren?
Jeg vet ikke. Jeg var ikke der.
Akkurat. Det var en romantisk duett. Kjenner du til sangen?
-Syng litt av den. -Jeg kan ikke synge, Fredwynn.
Kom igjen, bare gi meg noe å gå på.
Men ikke for høyt.
Jeg trodde aldri at jeg skulle
Ordene
Ord
Nå vet jeg at jeg elsker deg
Fordi jeg trenger kjærtegnene dine
Hallo, hallo
Gjenforent, og det føles som
"Reunited", Peaches & Herb.
Det stemmer. Vi klarte det.
Jeg finner IP-adressen
som åpnet eller endret spillelisten sist.
Bra.
Jeg sa jeg skulle ta meg av det. Hva har du å si nå?
En sikkerhetsvakt.
Fredwynn, vi må dra når jeg har telt...
-Hei, kompis. -Hei, du.
Hei.
Jeg vil bare stille deg et par spørsmål.
-Hvem, meg? -Sett deg ned og slapp av.
Nei takk, kompis.
-Vil du slappe litt av, sette deg? -Det trenger jeg ikke.
Ikke få meg til å gi deg strømsjokk.
Nei, nei, nei. Nei.
Ser ansiktet mitt ok ut?
-Nei. -Ikke det?
Jeg hører ingenting.
Jeg hører ingenting! Hjelp meg, en eller annen. Jeg hører ingen...
Armen min! Armen min!
Du skader den! Du skader armen min!
Det er min svake arm.
-Du! -Ok.
Sir. Du har ikke noe sted å dra. Ro deg ned, er du snill.
Peter! Vi klarte det!
Kompis.
IP-adressen er i en bygning
ved Olde Richmond på et sted ved navn Hawkton.
-Så bra. -Ja. Du.
-Går det bra? -Nei.
Ok, kom igjen. På tre. Én, to, tre.
Helvete!
Ok.
-Går det bra med deg? -Nei. Ikke engang i nærheten.
Ok.
Jeg vil bare fortelle deg at det var imponerende.
Jeg vil bare at du skal vite det
i tilfelle du forblør før vi kommer frem.
-Ok. -Ok?
Ja. Jeg hører ikke hva du sier.
Jeg vil bare at du skal vite at det var imponerende!
Ja.
I tilfelle du forblør før vi kommer frem!
TIL UTLEIE
Noen ville ha brakt henne hit.
Kanskje de fortsatt har opptegnelser.
Hvor hen, på det døgnåpne treningssenteret?
Jeg vet ikke.
Det er bare i et par dager, til du føler deg bedre.
Jeg klarer ikke å slutte å gråte.
Kanskje jeg bare er trøtt.
Er det grunnen? Er jeg bare trøtt?
Jeg kommer tilbake i morgen.
Bare dra. Jeg vil ikke at du skal se meg slik.
-Du vil bli bedre. Jeg... -Bare dra.
Janice? Janice.
-Går det bra med deg? -Ja.
-Vil du dra? -Nei, jeg har det bra.
Er du sikker?
Jeg har det bra.
Simone!
-Hei! -Herregud. Går det bra med deg?
-Ja visst. Han koagulerte på veien. -Jeg mistet hørselen en stund.
-Hva gjør dere her? -Clara Torres.
Hun var innlagt her da dette var et sykehus.
Torres!
Det er etternavnet hennes. Hun er forresten ekte.
-Ja! -Ja.
Vi fant en leilighet der hun bodde,
med et av veggmaleriene på innsiden og utsiden.
Vi fant hele navnet hennes på leiekontrakten, en avisartikkel...
Hun har forsvunnet minst én gang før,
og hun var innlagt her.
Dette pleide å være et psykiatrisk sykehus.
Det kan være opptegnelser her ennå, eller kanskje noen husker henne,
men siden det er et treningssenter
der resepsjonen skulle ha vært,
er forventingene mine lave.
Akkurat. Takk, folkens.
-Dette er fantastisk. -Vent nå litt.
Hvordan endte dere opp her?
-Spillelister. -Dette vil dere ikke tro.
Vi sporet spillelisten til hvem som enn betaler for leken hit.
-Mener du alvor? -De er i den pokkers takleiligheten.
Jeg har hacket bygningens sikkerhetssystem og koden til heisen.
De iakttar oss trolig nå.
Vi har funnet dere!
Nå unnslipper dere oss ikke!
Er du sikker på at du har det bra?
Føler du deg levende?
Jeg kan ha fått hjernerystelse.
Men jeg føler meg bra.
Dette er for en god sak, ikke sant?
Ja.
Du ser bra ut.
Jeg mener... du ser røff ut.
Som om du har vært gjennom mye jævlig, kompis.
Det er siste dag av leken.
På tide å ta noen risikoer, ikke sant?
Ja.
Pass på.
Folkens, vi bør dra...
Ti stille.
La oss ringe politiet. La oss bare ringe politiet.
Herregud!
Vi trenger hjelp av dere med en gang.
Dårlige nyheter, folkens. De har Clara.
Vi trenger hjelp av dere med en gang.
Dårlige nyheter, folkens. De har Clara.
Vi trenger hjelp av dere med en gang.
Dårlige nyheter, folkens. De har Clara.
Vi trenger hjelp av dere med en gang.
Dårlige nyheter, folkens. De har Clara.
Vi trenger hjelp av dere med en gang.