Velkommen. Sæt jer godt til rette.
Som I ved hedder denne underholdning
Dispatches from Somewhere,
et titel, som jeg kan forsikre jer om har større betydning, end I kan...
-Tak. -Skal jeg prøve igen?
Måske med en anelse mere stille længsel?
Det tror jeg ikke vil hjælpe.
Du kvajede dig, Tom.
Du hører fra os.
Vores kryptiske dirigent,
sløret i hemmeligheder og buksedragter,
arrangerer sin symfoni fra sidekulisserne,
uset og ukendt.
Eller måske ikke helt.
Måske husker I nogle korte, men fængslende forekomster
tidligere i vores fortælling.
Jeg får det ikke til mindre end tre,
men ikke mere end fem.
Måske har I gættet deres betydning
og har korrekt identificeret denne mystiske madame
som en baggrundsfigur.
Hvis det er tilfældet, hylder jeg jeres deduktive evner.
Hvis ikke, så fat mod.
Hendes optræden hidtil er blevet nøje kalibreret
for at opretholde en narrativ sammenhæng
uden at mindske potentialet for en tilfredsstillende,
omend chokerende afsløring.
Chucks? Chucks Dorp?
Det kan ikke være rigtigt.
Så hvem er egentlig den abstruse arkitekt,
den gådefulde ingeniør?
Simpelt sagt er det...
Lee!
Tænk på hende som dig.
Borgmesterens kontor ringede. Rittenhouse Square Park er okay.
Men Liberty Bell-tingen... Vi må tage et alternativ.
Vi tilbød Mackenzie rollen som Clara,
men hendes mom-ager kræver tre soloer.
Linda og jeg er enige om, det her er den bedste.
Og det her Jejune-materiale skal godkendes.
Okay. Drop klokken. Og ikke mere end to soloer.
Find en anden farveskala. Den er for politisk.
Skab forundring, mind ikke folk om, at de er fanget i et helvede
på randen af et ideologisk sammenbrud.
Den her 'Squatch ligner noget, jeg kørte over. Vi kan gøre det bedre.
Hvad er det?
En løbeseddel. Til delfinkommunikationssystemet.
Er det?
For det er et marsvin.
Et marsvin, der ikke har en transmissionshjelm på,
som bringer mig til spørgsmålet om, hvilket system
der står for kommunikationen?
Og sagde jeg, at man skulle kunne hive sedler af?
-Man skulle kunne hive sedler af! -Ja.
Nu vi taler om det, sendte casting de her.
Jeg må advare dig, for halvdelen er marsvin.
Lee er dig, hvis du angrede noget så meget, du ikke kunne glemme det,
uanset hvor meget du prøvede.
Lee er dig, hvis du endelig fik chancen for at give oprejsning,
gøre fejlen god igen.
Men nu er du kun...
bange for, at du er ude på dybt vand, at du ikke kan klare det,
men mest af alt bange for, at hvis du gør det,
så vil det ikke forandre noget.
FORLØSNING
Velkommen til Jejune Instituttet, Philadelphia Introduktionscenter.
Tag plads i lænestolen, der er stillet frem til dig.
Orienteringen begynder om fem,
fire, tre,
to, en.
Du godeste.
Nik, hvis du er enig.
Jeg ved ikke, hvad jeg går med til, men...
Jeg kan lide dit jakkesæt.
Ærligt talt. De eneste mulige svar er at nikke ja,
nikke nej, nikke ja så nej...
Er det en kult?
...nik nej så ja, nik ikke.
Det lyder spændende.
Så spændende er godt... sådan da.
Fem optagede svar og tryk på en knap. Det er barneleg.
Det er sjovt nok,
men hvis der er mærkelige sexlege, bliver jeg så skuffet.
Nej, min ven. Ikke dig. Du hører ikke til her. Kom med mig.
Du hører til hos de specielle.
Hvordan har denne uge været?
Det er helt normalt at opleve en stigende angst
efter en stor begivenhed.
Selv dem, som vi bør fejre.
Du har brugt mange år på at opbygge den afdeling.
Ja, men jeg troede...
Jeg troede, at jeg ville have det anderledes.
Jeg har gjort alt, hvad jeg skulle.
Jeg har fået alt, hvad jeg ville have -
anerkendelse, succes,
flere penge end jeg kan nå at bruge.
Men nu har jeg...
Er du bekymret for, at du ikke er helten i din egen historie?
-Handler det om Clara? -Nej.
Måske. Det ved jeg ikke.
Det er bare...
Nogle gange undrer jeg mig.
Hvad, hvis det viser sig, at jeg er skurken?
Jejune, find på noget nyt!
Slut på scenen. Hold da op. Så du det?
Det var nok den mest dobbelttydige, ondsindede gangart
i hele min karriere. Jeg er oppe at køre.
Kan andre se ham den hardcore til højre for mig?
Modtaget. Skal vi pudse vagterne på ham?
Glem det.
Vi er bagud. Hvad er det værste, han kan gøre?
Kald mig skør, men det er muligt, at den fyr lige...
Ja, han lagde sig i bagsmækken.
Ja.
Jejune, find noget nyt!
Træd til! Vi kommer, Fredwynn!
Flyt jer! Flyt jer!
Hør her.
Ny plan. Skuespilleren blandt publikum er ude.
Og bedstemoren er med.
Hvem er jeg?
Kan jeg huske det længere?
Ikke længere, mine venner.
Jeg skal bruge en frivillig til demonstrationen.
-Pis. -Ræk hånden op.
Kom nu, Janice. Kom nu.
Lad mig se. Og...
Vælg mig!
Ja! Sådan skal det være. Vi er med igen, folkens!
Vi er med igen...
Goddag!
Hej!
BAG I.D.E.E.N.
-Frøken Lee, mød mine nye venner. -Hvis barn er det?
Undskyld. Barnepigen aflyste i sidste øjeblik.
-Du måtte ikke forstyrre frøken Lee. -Men de venter ved døren.
Hvem?
Den pæne dame, den gamle dame, den høje mand og den underlige mand.
-Kom. -Hvor er det?
-Lige her. -Du godeste!
Jeg har Stenen fra Soteria!
Den gode nyhed er, at teamet endelig fandt Claras hus.
Den dårlige nyhed er, at de også fandt dit hus.
Du skulle holde øje med dem.
Det gjorde jeg. Derfor kender jeg til hele hussituationen.
Men bare rolig. De tager ikke derhen.
Det sagde jeg, fordi jeg er nervøs.
De er på vej derhen i dette øjeblik.
Hvad?
Pis.
Pis!
Hvorfor kan I ikke lade mig give jer en magisk oplevelse? For helvede!
Dårlig nyhed. De har Clara.
Vi har brug for jeres hjælp lige nu.
Dårlig nyhed.
De har Clara. Vi har brug for jeres hjælp lige nu.
Få dem hen til finalen, hvad det end kræver.
Stop musikken! Stop musikken nu!
Det er ikke Clara. Der er en rigtig Clara. Det er ikke hende.
Men der er en rigtig Clara, og hun er derude...
-Skal vi smide dem ud? -Nej.
De fortjener at blive, måske mere end nogen.
Nu er jeg vågen, og jeg er rasende.
Der er en sidste ting, jeg må gøre.
Fald ned. Det er bare et spil.
Sandheden er, at Clara er død,
og det hele er min skyld.
Tak.
Lad mig se.
T. Emerson.
I går var ret skør.
Sangen og delfinen.
Skør på en god måde, ikke?
Jeg er ikke vild med det.
Det betyder, jeg kunne lide det.
Det ved jeg godt. Det samme her.
Hej. Er der noget?
Nej.
Ingen T. Emerson noget sted.
T. Emerson, hvor er du?
Det kan være hvem som helst.
Peter, du tager blomsterpigen.
Janice, folkene til fods.
-Prøv dem. -Okay.
Simone, se, om de goths
har set nogen, der kunne være vores kontakt.
-Fredwynn, det er en begravelse. -Venner.
Jeg har fundet den.
Herovre.
"Clara Torres. 15. marts 1979,
6. december...
1999."
Hej. Clara her.
Jeg fik lige lampefeber, og her er ingen.
Åh gud, det er hende.
Den rigtige Clara.
Der er noget, jeg har tænkt meget på for nylig.
Jeg ved ikke, hvad der kommer først -
at man føler sig ulykkelig eller alene.
Måske er det også lige meget, fordi det virkelig
er symptomer på den samme sygdom,
illusionen om, at vi er i det her helt alene,
at vores smerte, håb og frygt
er vores og kun vores.
Og det gav mig en idé.
Jeg plejede at lave kunst,
fordi jeg ville vise folk magien omkring os.
Men jeg begynder at tro, at jeg overså det vigtigste.
Jeg vil ikke bare lave smukke ting.
Jeg vil skabe noget, der oversvømmer folks systemer,
der snurrer dem rundt så mange gange,
at intet giver mening, og alt, de kan holde fast i,
alt, de kan se, er hinanden.
For det er der, den virkelige magi er. Den er i forbindelserne.
Så ja, det er min store idé.
Måske er det skørt eller dumt.
TAG HVAD DU BEHØVER
Men så...
måske ikke.
Måske er det op til mig at finde en måde at bringe folk sammen på.
Jeg ved ikke, hvordan jeg vil gøre det, men jeg vil prøve.
Vi får jo kun ganske lidt tid
på den her snurrende kugle, ikke?
Er det så skørt at ville forandre verden
i den tid, vi har tilbage?
Ifølge det her...
Clara solgte sit firma til Lee, og...
...hun døde seks måneder senere.
Så hele det her spil, hele vanviddet...
-Det var for hende. -Ja.
For Clara.
Jeg har mælk, kaffe, varm te med citron,
tranebær- og æblejuice, der fremmer afgiftning,
som du ikke havde behøvet at fortælle, men værsgo.
Lad mig se, om jeg har forstået det.
Arkitekten, alias Lee, er damen sort.
Hun følte sig skyldig over, at hun fik Clara til at sælge sine idéer,
så hun skabte dette skøre spil
for at råde bod på sine synder.
I tog det så alvorligt, at I næsten ødelagde alt.
Det gav hende dårlig samvittighed,
så hun lavede en ny slutning til jer.
Ja, det er i det store hele rigtigt.
Det her er sikkert.
Det har været sjovt at lytte til jer.
Jeg kommer til at savne jer.
Du behøver ikke savne os. Vi kommer tilbage.
Vi er venner nu, og det her er vores sted, ikke?
Undskyld.
Jeg...
-Jeg er nødt til at svare. -Okay.
Undskyld mig.
Hvad siger I? Jeg har lyst til pandekager.
Vil du gå ud med mig på en slags date?
Ikke en slags date, men en rigtig date.
Jeg taler altså til Simone. Fredwynn, du er alle tiders, men...
Det vil jeg gerne.
-Vil du? -Ja.
Det håbede jeg, at du ville sige. Super.
Janice, Simone og jeg skal på en date.
Hun sagde ja. Jeg spurgte.
Det var på tide.
Jeg er glad på jeres vegne.
Jeg bliver nødt til at gå. Pligten kalder.
-Vil du...? -Ja, selvfølgelig.
Jeg vil høre alt om daten næste gang.
-Okay. -Farvel.
Farvel, Janice.
Jeg vil også forlade dette etablissement
og vende tilbage til min bolig.
-Virkelig? -Ja.
Jeg har ikke sovet i 36 timer,
og mordtavlen løser ikke sig selv.
-Betaler du? -Ja.
-Nej. -Okay.
Jeg er...
udmattet, hvis jeg skal være ærlig.
Hvis jeg blev og spiste sammen med dig,
ville det være vores første date, så...
Okay, så er det fastlagt.
-Ses vi i aften? -Ja.
Jeg glæder mig.
Tak.
Simone. Hej.
Hej.
Undskyld, jeg kommer så sent.
Jeg ville sige, at jeg for vild.
Men jeg var usikker på mit tøj.
Du ser smuk ud. Virkelig.
Sid ned. Det her er din plads.
-Tak. -Ja, selvfølgelig.
Ryk ind.
Til... madame?
-Ja tak. -Det bestilte jeg.
Jeg har hørt, at det er fint. En lille tår.
Ja... en lille tår.
Sig mig, smarte,
tager du alle pigerne med til det her fodertrug?
Nej, jeg har aldrig været her før.
Jeg googlede "mest romantiske restauranter,"
og den her havde flest stjerner, så jeg valgte den,
fordi jeg ville have, det her blev rart.
Pokkers!
Sørens også. Jeg gjorde det. Nej, lad mig.
-Du skal ikke gøre noget. -Bare rolig.
Jeg er sikkert meget nervøs.
Det er jeg også.
Modsat hvad du tror,
så bruger jeg ikke meget tid på fine spisesteder
med ekstremt høje og flotte herrer.
Ekstremt flot, ikke?
Teknisk set sagde jeg "ekstremt høj".
Okay.
Jeg er rigtig glad for, at vi gør det her.
Det er jeg også.
Ja, totalt.
Jeg er ked af, det er slut. Forstår du det?
Ja.
Jeg ser mig omkring og tænker: "Er det tilbage?"
Der var en fyr i min lejlighed i dag.
Han havde et drilsk blik.
Jeg så på ham og var sikker på, der ville ske noget sjovt,
og så... ja.
Så skete der ingenting.
Det er, som om skønheden er blevet fjernet.
Det er præcis, hvad det er.
Men vi har et virkeligt liv.
Ja.
Jeg vil lære dig at kende.
Hvordan er Peter i det virkelige liv?
Totalt.
Hvad vil du vide?
Jeg ved kun, at du arbejdede med musikdata,
og at du bor i den samme bygning
som en fyr med et drilsk smil.
Så lad os starte med...
...hvad som helst...
-Stort eller småt. -Okay.
Bare sig det første, der falder dig ind.
-Det er mange valg. -Ja.
-Tænk ikke. Bare sig det... -Jeg får næseblod.
Jeg får næseblod.
Okay, det er interessant.
-Godt. -Ja.
Jeg får det ikke så ofte mere.
Jeg fik det ofte som barn. Det fossede ud.
Som barn tog min mor mig til en MR-scanning
for at komme til bunds i sagen,
og jeg har noget, der hedder en hjerneklump...
i baghovedet.
Man kan ikke se den mere, men den er der.
Den gør ikke andet end at give mig næseblod.
Det giver mig ikke større analytiske evner eller sådan noget.
Så...
-Ja. -Hvad skete der så?
Fik du ikke næseblod mere en dag?
Nej, bare ikke så ofte.
Jeg formoder, at mit kranium voksede for at give plads til klumpen.
-Sikkert. -Tog noget af trykket.
Jeg får det, hvis jeg er stresset eller nedtrykt.
Simone, jeg vil lige indskyde noget.
Jeg har ikke skullet tale om mig selv
i meget, meget lang tid.
Og...
jeg ved ikke rigtig, hvad jeg skal sige.
Alle her er så charmerende. Det ville jeg ønske, at jeg var.
Men jeg føler mig ikke charmerende.
-Vil du væk herfra? -Meget gerne.
Ja tak.
Hej.
Okay, det lykkedes.
-Klar? -Ja.
Tænk, at ingen af os har prøvet det her før.
Ja.
Okay.
Hvad synes du?
Jeg er sikker på, at de smager ens.
Det var sjovt.
Ja.
Men vi behøvede ikke at snakke, fordi vi havde mad i munden.
Lad os starte med noget nemt.
Hvad er din yndlingsfilm?
Det er ikke nemt. Yndlingsfilm? Der er så mange.
Det ved jeg ikke. Hvad er din?
The Secret of NIMH.
Tegnefilmen om rotter?
Når du siger det sådan, er det helt pinligt.
Der er intet at være flov over. Det er super.
-Det kan jeg ikke overgå. -Du behøver ikke overgå det.
Kage eller tærte?
Jeg kan lide begge dele.
Kamp eller flugt?
Frys.
Jeg lærte i SVU, der er en tredje mulighed: frys.
Hvad med dig?
Først kamp, så flugt.
Det var uventet.
Hej.
Hvad så?
Peter...
Kan jeg sige noget først?
-Er det i orden? -Ja.
Jeg ved, at jeg ikke klarer den her date særlig godt.
Men jeg prøver virkelig. Jeg er ved at blive bedre.
Er du det?
Ikke endnu, men jeg vil...
-Må jeg være ærlig over for dig? -Ikke endnu.
Nej, jeg... Hør her.
Du er et utrolig venligt menneske.
Men jeg er bange for, at vi ikke...
Nej. Ved du hvad?
Jeg vil være ærlig.
Jeg tror ikke, du er klar til det her.
Har du tænkt over,
hvor kompliceret det ville være...
hvis vi...
...datede?
Jeg har tænkt på at være lykkelig.
Rigtig meget.
Det er en rigtig sød ting at sige,
men jeg...
Jeg tror, at du er ved at lære dig selv at kende,
og det er vidunderligt.
Men...
...du er 20 år bagefter.
Jeg forstår ikke, hvad der sker.
Bemærkede du ikke de fyre lige før?
Nej.
Lige præcis. Nå, men...
de kiggede på os...
De kiggede sikkert, fordi du ser godt ud.
Nej, Peter.
De kiggede ikke på mig, fordi jeg ser godt ud.
De kiggede på os, og de tænkte:
"Hvad laver den fyr med den...
...transkvinde?"
Og de tænkte, at hvis der
ikke var så mange mennesker,
ville de banke os eller det, der var værre,
for det er min virkelighed.
Jeg er først nu blevet stærk nok til at dele det med nogen.
Jeg troede virkelig, det kunne være dig.
Men jeg tror, at jeg har brug for en,
som kan være der for mig,
og du ved ikke engang, om du kan lide kage eller tærte.
Det er et simpelt spørgsmål, og...
Vi går for hurtigt frem.
Nej, jeg går ikke for hurtigt frem. Jeg er bare...
Jeg er foran dig, og det...
knuser mit hjerte, men det er sandt.
Må jeg være ærlig over for dig?
Ja, værsgo.
Jeg tror, at du har tænkt på det her i rigtig lang tid,
før jeg dukkede op, og det har intet med mig at gøre.
Jeg forstår,
men jeg tror, der er en anden måde
at anskue denne situation på, og måske kunne vi beslutte...
Bare lyt til mig...
...hvordan vi vil have, denne verden bliver for os.
Det behøver ikke være så skræmmende, som det er i dit hoved.
Vores historie kan blive vores egen,
hvor vi prøver at finde ud af det sammen.
Du er virkelig heldig at have den luksus
at anskue verden på den måde.
-Jeg vil ikke skændes. -Sådan her er det.
-Hør. -Vi er ikke i spillet mere.
Vil du gå tilbage til at være fremmede igen?
Er det her kampen, som du fortalte mig om?
Måske skulle du ringe til mig,
når du får afklaret kage eller tærte-debatten.
Du behøver ikke håne mig.
Jeg ved, hvem du vil være.
Jeg kan se ham.
Han er vidunderlig.
Du er der bare ikke endnu, Peter.
Det tager årevis. En hel livstid.
Indtil du er kommet lidt længere, så....
tror jeg ikke, vi har en chance, Peter. Beklager.
Hvor mange år?
-Du er for bogstavelig igen. -Hvor mange år?
-Det ved jeg ikke. -Et?
Klart.
Okay.
Pas godt på dig selv, Petriskål.
Vi er venner nu, og det her er vores sted, ikke?
Undskyld.
Jeg...
Jeg er nødt til at svare.
Undskyld mig.
Hallo?
Jeg mener en rigtig date.
Okay.
Hvor er han nu?
Jeg er på vej.
Janice, Simone og jeg skal på date.
-Hun sagde. Jeg spurgte hende. -Det var på tide.
Jeg er glad på jeres vegne. Jeg må løbe. Pligten kalder.
-Betaler du? -Ja, selvfølgelig.
Næste gang vil jeg høre alt om daten.
-Vi ses. -Vi ses, Janice.
Dig med klipsemappen, er du "sygeplejerske"?
Ja, jeg er sygeplejerske.
Lev Foster blev indlagt i dag, og jeg gætter på,
baseret på hans sygdomshistorie, et slagtilfælde.
-Din relation til patienten? -Hans kones spillepartner.
-Undskyld, hr. -Undskyld, Janice.
Jeg er ikke god til grænser, men jeg kunne se, der var noget galt.
Hvad skulle jeg gøre?
Det er okay. Han er sammen med mig.
Doktor, jeg værdsætter din hjælp de sidste par måneder.
Jeg trænger lige til at tænke mig om.
Selvfølgelig, Janice.
-Tag al den tid, du behøver. -Tak.
Hvad kan jeg gøre?
Ingenting.
Ingen kan gøre noget, bortset fra mig.
Jeg må give slip på ham, Fredwynn.
Lade ham få fred. Det er jeg nødt til.
Findes der et ønske angående POLST?
Det betyder Patient Og Lægebeslutninger for den Sidste Tid.
Jeg ved, hvad det er. Jeg...
Fredwynn...
Jeg skal lige ringe,
så jeg går ud på gangen et øjeblik.
Jeg er straks tilbage.
Tak, Fredwynn.
-Fordi du kom og fandt mig. -Ja.
-Bare ring. Giv dig god tid. -Okay.
Skal jeg tale til ham?
Det siges, det er godt for dem at tale.
Ja, det ville være fint. Tak.
Lige en ting mere.
Hvor meget ved han om underbevidst reklame?
Næsten ingenting.
Okay.
Siger navnet Edward Bernays dig noget?
Ben, det er mor. Det er anden gang, jeg ringer.
Ring tilbage. Det er angående far. Jeg må tale med dig.
Er det så det?
Du giver bare op.
Du hørte, hvad lægen sagde. Han er væk. Lev kommer ikke tilbage.
Han ville ikke have ønsket at blive holdt i live med maskiner.
Du gør det ikke. Det kan du ikke.
Hustru, mor... Det er alt, hvad du er.
Din søn er voksen og har ikke brug for dig mere.
Hvis du mister Lev, hvad er du så?
Ingenting.
Gør det ikke. Jeg kan ikke miste ham.
Du mister ham ikke.
Det gør jeg.
Du vil leve hele dit liv med ham.
Til sidst er det op til dig at give slip på ham.
Det er en del af aftalen.
Det er en del af at elske nogen.
-Det kan du ikke! -Jo, jeg kan.
Stol på mig.
Vi klarer den.
Hør her.
Jeg har mere liv tilbage at leve,
og jeg må lære at gøre det uden ham.
Men jeg kan ikke gøre det uden dig.
Du må ikke gå.
Hold ikke op med... at plage mig.
Ben.
Hallo.
Jeg ved det godt.
Det gør mig ondt, skat.
Jeg siger ikke, at Jorden er hul. Det ville være absurd.
Men tror jeg, der er en grund til,
at regeringen arbejder på at miskreditere
teoriens fremtrædende fortalere?
Svaret er ja. Ja, det gør jeg.
Du skal bare skrive under her.
Jeg er ked af, at vi aldrig mødte hinanden, Lev.
Janice er virkelig noget særligt.
Altså menneske.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre eller sige.
Måske skulle jeg gå.
Eller måske skulle jeg blive.
Måske skulle jeg bare tie stille.
Jeg vil gerne have du bliver, men jeg forstår...
Jeg bliver.
Jeg er hos dig, min skat. Jeg holder dig i hånden.
Ben er også hos dig i hans hjerte.
Din søn vil have, at du ved, han elsker dig,
og han holder din anden hånd.
Jeg håber, at du kan mærke os begge.
Goddag.
Tak, fordi I er kommet.
Mange af jer har jeg ikke set længe.
Lev ville...
Jeg ville...
Jeg er ikke god til det her.
Lev var en vidunderlig taler. Det ved I vist godt.
Han var god til ting, som jeg aldrig kunne.
Jeg ved ikke.
Måske var jeg god til ting, som han aldrig kunne.
Måske ved jeg ikke, hvad jeg kan,
fordi han var så pokkers god til alting.
Måske.
Jeg ved en ting.
Jeg vil elske og savne ham resten af mit liv.
Det kan jeg gøre.
Hej.
Her er Janice.
-Hej. -Hej.
Tak, fordi I kom. Det betyder så meget for mig.
Simone.
-Det var en smuk begravelse. -Tak.
-Jeg kondolerer. -Tak.
Ja. Det var meget rørende.
Fredwynn.
Jeg nød også begivenheden.
Og jeg tog alles spilledossier med.
Jeg overvejede at vente på en oplagt mulighed...
...men efter at have kørt flere mentale simuleringer
valgte jeg at gøre det nu.
Nå, men jeg følte, at I ville have dem.
Jeg har ikke set på dem.
Jeg skimmede dem, men jeg følte, at I ville have dem,
så I kunne beholde dem, laminere dem eller brænde dem.
-Nu er det jeres. -Hvor betænksomt af dig.
-Jeg går nu, okay? -Selvfølgelig.
-Vi tales ved senere. -Farvel, Janice.
Okay. Farvel.
Navn: Janice Foster.
Alder 28.
DAG 5 DATA-AFVIGELSER
Ægteskabelig status: single.
Meget single.
Generelt: forveksler følelsesløshed med sikkerhed.
Forsøg på at beskytter sig selv med rutine
har fanget ham i et fængsel, han selv har skabt.
Skrækslagen over sin egen sårbarhed.
Er ikke klar over, at styrke og svaghed
ikke udelukker hinanden.
Hun frygter, at hun har givet det bedste af sig selv væk
og kan ikke se, hvad der har erstattet det.
Deres talenter og brister står frem og er i konflikt så tydeligt,
det næsten er umuligt at forestille sig,
at teamet ikke har en betydningsfuld indvirkning på hinanden.
Om det er godt eller dårligt er stadig uvist.
Og en sidste note om denne "Fredwynn."
Først troede jeg ikke, at han kunne se sine egne besættelser,
hvordan de påvirker dem, han elsker mest.
Men han ved, hvad det gør ved dem. Han ved, hvad det gør ved ham.
Han ved, at han burde give slip på ting. Men alligevel...
Men alligevel...
...kan han ikke styre sig,
for han er altid så sikker på, der er mere,
og at han, og han alene, har hittet ud af sandheden.
Og i dette tilfælde viser det sig...
...at han har ret.