Tervetuloa. Asetu vain mukavasti.
Kuten tiedät, tämän ohjelman nimi on -
Dispatches from Somewhere,
jonka merkitys tulee selvemmäksi kuin voit...
-Kiitos. -Kokeilenko vielä?
Voisin laittaa siihen lisää hiljaista kaihoa.
En usko, että se auttaisi.
Sinä mokasit, Tom.
Me otamme yhteyttä.
Kryptinen ohjaajamme,
salaisuuksiin ja housupukuihin verhottu,
ohjaa sinfoniaansa näyttämön laidalta,
näkymättömänä ja tuntemattomana.
Tai ei ehkä täysin.
Saatatte muistaa useita lyhyitä, mutta kiehtovia esiintymisiä -
tarinan aiemmissa vaiheissa.
Niitä oli minun laskujeni mukaan ainakin kolme,
mutta korkeintaan viisi.
Saatoit jopa arvata niiden tärkeyden,
aavistaen aivan oikein, ettei tämä salaperäinen nainen -
ole mikään statisti.
Jos näin on, ihailen päättelykykyäsi.
Jos ei, älä masennu.
Hänen läsnäolonsa on mitoitettu tarkkaan-
tukemaan tarinan johdonmukaisuutta -
heikentämättä mahdollisesti tyydyttävää,
joskaan ei kovin yllättävää paljastusta.
Chucks? Chucks Dorp?
Eihän tämä voi olla oikein.
Kuka siis on tämä hämäräperäinen arkkitehti,
tämä arvoituksellinen suunnittelija?
Hän on...
Lee!
Pidä häntä itsenäsi.
Saimme luvan käyttää Rittenhouse Square Parkia,
mutta Liberty Bellin tilalle pitää keksiä muuta.
Tarjosimme Claraa Mackenzielle,
mutta äiti vaatii kolme sooloa.
Ja Lindasta ja minusta tämä oli paras.
Painaja haluaa hyväksynnän näille Jejune-materiaaleille.
Okei. Unohdetaan kello. Kaksi sooloa on viimeinen tarjous.
Ja vaihtakaa väripalettia. Tämä on liian poliittinen.
Haluamme tarjota ihmeitä, emme muistuttaa kuumenevasta helvetistä,
joka on ideologisen romahduksen partaalla.
Ja tämä Squatch näyttää auton alle jääneeltä. Pystymme paremaan.
Mikä tämä on?
Delfiinikommunikointisysteemin esite.
Onko?
Tämä on nimittäin pyöriäinen.
Eikä sillä ole edes viestikypärää,
mikä pistää miettimään millainen "systeemi" -
kommunikoinnin hoitaa.
Ja enkö sanonut haluavani numerolappuja?
Kyllä sanoin!
Roolittajat lähettivät nämä.
Mutta ainakin puolet ovat pyöriäisiä.
Sinä olet Lee, jos et ole pystynyt unohtamaan jotakin katumaasi,
vaikka mitä tekisit.
Sinä olet Lee, jos sait tilaisuuden hyvittää tekosi -
ja korjata vääryydet.
Mutta nyt -
pelkäät haukanneesi liikaa ja epäonnistuvasi.
Eniten pelkäät sitä, että vaikka onnistuisitkin,
mikään ei muutu.
PELASTUS
Tervetuloa Jejune-instituuttiin, Philadelphian initiaatiokeskuksseen.
Ole hyvä ja istu nojatuoliin.
Orientointi alkaa. Viisi,
neljä, kolme,
kaksi, yksi.
Voi sentään.
Nyökkää, jos olet samaa mieltä.
En tiedä, mistä olen samaa mieltä, mutta...
Tykkään tuosta puvusta.
Ainoat vaihtoehdot ovat "kyllä",
"ei", "kyllä ja ei"...
Onko tämä kultti?
..."ei ja kyllä" tai ei nyökkäystä lainkaan.
Kuulostaa jännältä.
Jännä on hyvä... tavallaan.
Viisi nauhoitettua vastausta ja napin painallus. Lastenleikkiä.
Onhan tämä aika kivaa,
mutta jos tämä on joku outo seksijuttu, olen tosi pettynyt.
Et sinä, ystäväni. Sinä et kuulu tänne. Lähde mukaani.
Sinä kuulut erityisten joukkoon.
Miten tämä viikko on mennyt?
On ihan normaalia, että ahdistus kasvaa -
tärkeän tapahtuman jälkeen.
Niidenkin, joita pitäisi juhlia.
Rakensit sitä osastoa vuosikaudet.
Tiedän. Minä vain luulin...
Luulin, että se tuntuisi erilaiselta.
Tein kaiken, mitä pitikin.
Sain kaikkea, mitä luulin haluavani.
Tunnustusta, menestystä,
enemmän rahaa kuin osaan tuhlata.
Mutta nyt...
Pelkäätkö koskaan, ettet ole oman tarinasi sankari?
-Johtuuko tämä Clarasta? -Ei.
Ehkä. En tiedä.
Mutta...
Joskus se pistää miettimään.
Mitä jos minä olenkin tarinan roisto?
Jejune, tämä ei käy!
Ja se oli siinä. Voi vitsi! Näitkö tuon?
Tuo saattoi olla pelottavin kävelymatka -
koko urani aikana. Olen ihan täpinöissäni.
Näkeekö kukaan muu tätä tyyppiä kello yhdeksässä?
Lähetänkö vartijat hänen kimppuunsa?
Annetaan olla.
Olemme jo muutenkin myöhässä. Mitä hän muka voisi tehdä?
Saatan olla hullu, mutta se tyyppi taisi...
Tiedän! Hän meni takakonttiin.
Joo.
Jejune, tämä ei käy!
Polkekaa! Me tulemme, Fredwynn!
Pois tieltä!
Huomio.
Suunnitelma on muuttunut. Yleisössä oleva näyttelijä jää pois.
Käytämme mummelia.
Kuka minä olen?
Muistanko edes enää?
Ei enää, ystäväni. Ei enää.
Tarvitsen vapaaehtoisen demonstraatiota varten.
-Hitto. -Nousipa paljon käsiä.
Käsi ylös, Janice!
Katsotaanpa...
Valitse minut!
Jes! Niin sitä pitää. Peli jatkuu!
Se jatkuu.
Hei!
I.D.E.A:N TAKANA
-Tule tapaamaan ystäviäni, Lee-neiti! -Kenen lapsi tämä on?
Anteeksi. Lapsenvahti perui viime hetkellä.
-Kielsin häiritsemästä häntä. -Mutta he odottavat ovella.
Ketkä?
Nätti nainen ja vanha nainen ja pitkä mies ja outo mies.
Missä se on?
-Tuolla. -Voi luoja!
Löysin Soterian kiven!
Hyvä uutinen on se, että tiimi löysi vihdoin Claran kodin.
Ikävä kyllä he löysivät myös sinun kotisi.
Minähän käskin pitää heitä silmällä!
Minähän pidin. Siksi tiedänkin tilanteen.
Ei hätää. Tuskin he menevät sinne.
Sanoin tuon, koska hermoilen.
He menevät sinne ihan varmasti, nyt heti.
Mitä?
Hitto.
Hitto!
Miksi ette anna minun antaa teille ihmeellistä kokemusta? Helvetti!
Huonoja uutisia. He veivät Claran.
Tarvitsemme apuanne.
Huonoja uutisia.
He veivät Claran. Tarvitsemme apuanne.
Järjestä heidät loppunäytökseen.
Pysäyttäkää musiikki!
Tuo ei ole Clara, mutta oikea Clara on olemassa.
Oikea Clara on tuolla jossakin...
-Heitämmekö heidät ulos? -Älkää.
He ovat ansainneet tämän, ehkä muita enemmän.
Nyt olen hereillä ja vihainen.
Minun pitää tehdä vielä yksi juttu.
Rauhoitu. Tämä on vain peliä.
Totuus on se, että Clara on kuollut,
ja se on minun syytäni.
Kiitos.
Näytäpä sitä.
T. Emerson.
Viime yö oli aika villi.
Se laulu ja delfiini.
Hyvällä tavalla villikö?
En ole vihainen siitä.
Eli tykkäsin siitä.
Tiedän. Niin minäkin.
Löytyykö?
Ei.
Ei näy T. Emersonia missään.
Missä olet, T. Emerson?
Se voi olla kuka vain.
Peter, tarkista tuo kukkatyttö.
Janice, nuo kävelijät.
Kokeile heitä.
Simone, kysy gooteilta,
ovatko he nähneet ketään.
-Nuo ovat hautajaiset. -Hei.
Löytyi.
Tässä.
"Clara Torres. 15.3.1979 -
6.12. -
1999."
Hei. Clara tässä.
Höh, minuun iski esiintymiskammo, vaikka täällä ei ole muita.
Hyvänen aika, se on hän.
Oikea Clara.
Olen ajatellut yhtä juttua aika paljon viime aikoina.
En osaa sanoa, kumpi tulee ensin,
surullisuus vai yksinäisyys.
Ehkä sillä ei ole väliä,
koska ne ovat saman taudin oireita.
Sen illuusion, että olemme yksin.
Että tuskamme, toivomme ja pelkomme -
ovat vain meidän.
Sain siitä idean.
Maalasin taidetta,
koska halusin näyttää muille meitä ympäröivät ihmeet.
Nyt alan uskoa, etten tajunnut pointtia.
En halua vain tehdä kauniita asioita.
Haluan luoda jotakin, joka tulvii ihmisten mieliin -
ja pyörittää heitä ympäri niin monta kertaa,
ettei missään ole enää järkeä -
ja he näkevät vain toisensa.
Todellinen taikuus löytyy ihmisten välisistä yhteyksistä.
Sellainen se on, minun iso ideani.
Ehkä se on hullu tai typerä.
OTA MITÄ TARVITSET!
Mutta toisaalta,
ehkä se ei olekaan.
Ehkä minun pitää keksiä keino yhdistää ihmisiä.
En tiedä, miten teen sen, mutta minun täytyy yrittää.
Mehän saamme vain vähän aikaa -
olla tällä pyörivällä kivellä.
Onko se niin hullua haluta muuttaa maailmaa -
jäljellä olevalla ajallani?
Tämän mukaan -
Clara myi yhtiönsä Leelle,
ja kuoli puoli vuotta myöhemmin.
Eli koko juttu, tämä kaheli peli...
-Kaikki tehtiin hänen vuokseen. -Niin.
Claran vuoksi.
Tässä olisi maito, kahvi, sitruunatee -
ja karpalo-omenamehu ulostamisen avuksi,
mitä ei olisi tarvinnut kertoa.
Tajusinko oikein?
Arkkitehti, eli Lee, on oikea Mustapukuinen nainen.
Hän katui sitä, että sai Claran luopumaan ideoistaan,
ja loi tämän kahjon pelin -
hyvittääkseen syntinsä.
Te otitte pelin niin tosissanne, että olitte vähällä pilata kaiken,
mutta hän katui sitten sitäkin,
joten hän keksi aivan uuden lopun vain teitä varten.
Suunnilleen noin se meni.
Sen kyllä sanon,
että on ollut ilo kuunnella salaa juttujanne.
Teitä taitaa tulla ikävä.
Ei tule. Kyllä me käymme jatkossakin.
Olemme nyt ystäviä ja tämä on tavallaan meidän paikkamme.
Anteeksi.
Minä...
Minun pitää vastata.
Anteeksi.
Mitä te otatte? Minulle maistuisi pannukakut.
Lähtisitkö kanssani vähän niin kuin treffeille?
Tai siis ihan oikeille treffeille.
Ja puhun nyt Simonelle. Fredwynn, olet kiva, mutta...
Lähtisin.
-Lähtisitkö? -Joo.
Sen toivoinkin kuulevani. Mahtavaa.
Janice, Simone ja minä sovimme treffit.
Minä kysyin, hän suostui.
Jo oli aikakin.
Olen iloinen puolestanne.
Minun pitää mennä. Velvollisuus kutsuu.
-Voitko... -Toki.
Haluan kuulla treffeistä kaiken, kun taas näemme.
-Okei. -Heippa.
Hei, Janice.
Minäkin poistun tästä paikasta -
ja palaan kotiini.
-Niinkö? -Kyllä.
En ole nukkunut 36 tuntiin,
eikä se murhatutkimustaulu arkistoi itseään.
-Maksatko sinä? -Joo.
-Ei. -Selvä.
Minäkin -
olen aika väsynyt.
Sitä paitsi, jos jäisin syömään kanssasi nyt,
nämä olisivat lain mukaan ensimmäiset treffimme, joten...
Niin. Laki taitaa olla aika selvä näissä tapauksissa.
-Illalla sitten? -Illalla sitten.
Odotan sitä kovasti.
Kiitos.
Simone. Hei.
Hei.
Anteeksi, että myöhästyin.
Meinasin väittää eksyneeni,
mutta oikeasti pähkäilin asuni kanssa.
Näytät kauniilta. Todella.
Käy istumaan. Tämä on sinun paikkasi.
-Kiitos. -Eipä mitään.
Siirrän tuoliasi.
Tuliko tämä... neidille?
-Kyllä kiitos. -Minä tilasin tuon.
Se on kuulemma mukavaa. Alkudrinkit.
No, alkudrinkkien malja.
Kerrohan, hurmuri,
tuotko kaikki tyttösi tähän kuppilaan?
En ole käynyt täällä ennen.
Googlasin romanttisimmat ravintolat,
ja tällä oli eniten tähtiä, joten valitsin sen,
koska halusin mennä hienoon paikkaan.
Voi hitsi!
Himputti. Minun moka. Älä, ei tarvitse.
-Ei sinun pidä nähdä vaivaa. -Älä hupsi.
Taidan olla aika hermona.
Minäkin olen.
Toisin kuin ehkä luulet,
en juurikaan käy syömässä hienoissa paikoissa -
todella pitkien ja komeiden herrojen kanssa.
Todella komeidenko?
Teknisesti ottaen sanoin "todella pitkien".
Selvä.
Ihan vain tiedoksesi, minusta on hienoa, että teemme tämän.
Niin minustakin.
Todellakin.
Harmittaa, että se on nyt ohi.
Niinpä.
Pälyilen kaikkialle ja mietin: "Jatkuuko se taas?"
Esimerkiksi tänään rakennuksessani oli yksi tyyppi.
Hän näytti ilkikuriselta.
Olin varma, että jotakin hauskaa tapahtuisi,
mutta sitten... niin.
Mitään ei tapahtunut.
Tuntuu kuin kauneus olisi kadonnut jonnekin.
Juuri siltä minustakin tuntuu.
Mutta onhan meillä oikea elämä.
Niin.
Haluan tutustua sinuun.
Oikeaan Peteriin. Millainen hän on?
Onnistuu.
Mitä haluat tietää?
Tiedän vain sen, että olit töissä musiikkialalla,
ja että asut samassa rakennuksessa -
kuin ilkikurisesti hymyilevä mies.
Joten kerro vaikka...
Mitä tahansa.
Isoa tai pientä.
Mitä vain päähäsi pälkähtää.
-Siinä on paljon valittavaa. -Niin.
-Älä mieti, vaan... -Nenäni vuotaa verta.
Nenäni vuotaa verta.
Selvä. Sehän on aika mielenkiintoista.
-Hyvä. -Niin.
Nykyään niin käy harvemmin.
Nuorena nenästä suorastaan tulvi verta.
Äiti vei minut magneettikuvaukseen,
jotta asia saataisiin selvitettyä.
Minulla on jokin nuppi aivoissa.
Täällä takana.
Se ei näy enää, mutta siellä se on.
Se ei tee muuta kuin saa nenäni vuotamaan verta.
En saa siitä lisätehoja prosessointiin tai mitään.
Joten...
-Niin. -Mitä sitten tapahtui?
Loppuivatko verenvuodot yhtäkkiä?
Ne vain hidastuivat reilusti.
Oletan, että kalloni kasvoi nupin peitoksi tai jotain.
Paineet vähenivät.
Joskus nenä alkaa vuotaa, jos stressaan tai olen surullinen.
Simone, haluan vain sanoa tähän väliin,
etten ole joutunut puhumaan itsestäni -
hyvin, hyvin pitkään aikaan.
Ja...
En oikein tiedä, mitä sanoisin.
Haluaisin olla yhtä hurmaava kuin kaikki muut täällä,
mutta oloni ei ole hurmaava.
-Haluatko lähteä täältä? -Todellakin.
Mielellään.
Hei.
Okei, minä tein sen.
-Valmiina? -Joo.
Uskomatonta, ettei kumpikaan ole tehnyt tätä.
Niinpä.
Okei.
Mitä pidät?
Maistuvat aika samalta.
Se oli kivaa.
Joo.
Mutta emme juuri jutelleet, koska söimme koko ajan.
Aloitetaan helposta.
Mikä on lempileffasi?
Eihän tuo ole helppo kysymys. Hyviä leffoja on niin paljon.
En tiedä. Mikä on sinun?
NIMH.
Se rotista kertova piirrettykö?
Saat sen kuulostamaan aika nololta.
Ei sitä nolostella tarvitse. Hienohan se on.
-En keksi parempaa. -Ei sinun tarvitsekaan.
Kakku vai piirakka?
Tykkään molemmista.
Tappelu vai pako?
Jähmettyminen.
Opin Kovasta laista, että kolmas on jähmettyminen.
Entä sinä?
Ensin tappelu, sitten pako.
Tuota en arvannut.
Hei.
Mitä nyt?
Peter...
Saanko minä sanoa ensin yhden jutun?
-Ole kiltti. -Toki.
Tiedän, etteivät treffit ole sujuneet kovin hyvin.
Mutta lupaan yrittää kovasti. Tämä sujuu koko ajan paremmin.
Sujuuko?
Ei vielä, mutta... sitten joskus...
-Saanko olla ihan rehellinen? -Älä tee tätä vielä.
En minä sitä. Kuule...
Olet uskomattoman kiltti ihminen.
Mutta pelkään, ettemme ole...
Tai ei.
Sanon ihan suoraan.
Minusta et ole valmis tähän.
Oletko lainkaan ajatellut,
miten monimutkaista se olisi,
jos me -
seurustelisimme?
Olen ajatellut onnellisuutta.
Tosi paljon.
Tuo on ihanasti sanottu,
mutta...
Minusta tuntuu, että alat vasta nyt tutustua itseesi,
ja se on mahtavaa.
Mutta -
olet jotain 20 vuotta jäljessä.
En ymmärrä, mistä sinä puhut.
Etkö huomannut noita tyyppejä?
En.
Niinpä.
He tuijottivat meitä.
He tuijottivat sinua, koska olet kaunis.
Ei, Peter.
He eivät tuijottaneet minua, koska olen kaunis.
He tuijottivat meitä ja miettivät:
"Miksi tuo mies on tuon -
transnaisen kanssa?"
Ja he ajattelivat,
että jos ympärillä olisi vähemmän ihmisiä,
he voisivat antaa meille turpaan tai pahempaa,
koska se on minun todellisuuttani.
Alan vasta nyt olla tarpeeksi vahva jakaakseni sen jonkun kanssa.
Luulin oikeasti, että sinä voisit olla se joku.
Mutta taidan tarvita jonkun,
joka voi olla tukenani,
etkä sinä tiedä edes tykkäätkö enemmän kakusta vai piirakasta,
vaikka se on helppo kysymys.
Ajattelet asioita liian pitkälle.
En todellakaan ajattele, Peter.
Ajattelen vain pidemmälle kuin sinä.
Se särkee sydämeni, mutta se on totuus.
Saanko minäkin sanoa suoraan yhden jutun?
Joo, sano vain.
Luulen, että olet miettinyt tätä asiaa tosi pitkään -
jo ennen minuakin, eikä tämä liity mitenkään minuun.
Ymmärrän kyllä,
mutta uskon, että on toinenkin tapa,
jolla tätä asiaa voi tarkastella, ja me voisimme päättää...
Kuuntele nyt.
Voisimme päättää, millaisessa maailmassa haluamme elää.
Sen ei tarvitse olla niin pelottava kuin se on ajatuksissasi.
Voimme luoda oman tarinamme, jos vain -
yritämme yhdessä.
Olet todella onnekas, kun sinulla on varaa -
suhtautua maailmaan noin.
-En halua tätä riitaa. -Sait sen jo.
Emme ole enää pelissä.
Haluatko, että olemme taas ventovieraita?
Onko tämä pakovaihe, josta puhuit?
Jospa soittaisit,
kun olet selvittänyt sen kakku-vai-piirakka-asian.
Ei tarvitse pilkata.
Tiedän, kuka haluat olla.
Minäkin näen hänet.
Hän on ihana mies.
Mutta et ole vielä hän, Peter.
Se vaatii vuosia. Kokonaisen elämän.
Olet vasta matkasi alussa,
enkä usko, että meillä on toivoa. Olen pahoillani.
Montako vuotta?
-Olet taas liian kirjaimellinen. -Montako vuotta?
-En tiedä. -Yksi?
Miksei.
Okei.
Pärjäile, Petrimalja.
Olemme nyt ystäviä ja tämä on tavallaan meidän paikkamme.
Anteeksi.
Minä...
Minun pitää vastata.
Anteeksi.
Haloo?
Tai siis ihan oikeille treffeille.
Selvä.
Missä hän on nyt?
Minä tulen.
Janice, Simone ja minä sovimme treffit.
-Minä kysyin, hän suostui. -Jo oli aikakin.
Olen iloinen puolestanne. Minun pitää mennä. Velvollisuus kutsuu.
-Voitko... -Toki.
Haluan kuulla treffeistä kaiken, kun taas näemme.
-Nähdään. -Heippa, Janice.
Sinä siinä. Oletko sinä "hoitaja"?
Olen minä.
Lev Foster tuotiin tänne tänään -
ilmeisestikin uuden aivohalvauksen takia.
-MItä sukua olette potilaalle? -Hänen vaimonsa pelikaveri.
-Anteeksi... -Anteeksi, Janice.
Olen huono kunnioittamaan rajoja, mutta jokin oli selvästi vialla,
enkä tiennyt mitä tehdä.
Ei hätää, minä tunnen hänet.
Arvostan kovasti apua, jota olen saanut teiltä viime kuukausina.
Tarvitsen vain hetken miettimiseen.
Totta kai, Janice.
-Mieti rauhassa. -Kiitos.
Mitä voin tehdä?
Et mitään.
Vain minä voin tehdä jotakin.
Minun pitää antaa hänen mennä.
Minun täytyy antaa hänelle rauha.
Onko elvytyssopimus tehty?
Se tarkoittaa, että lääkärillä on...
Tiedän, mitä se tarkoittaa.
Fredwynn...
Minun pitää soittaa puhelu,
joten menen hetkeksi käytävään.
Tulen kohta takaisin.
Kiitos, Fredwynn.
-Kun tulit etsimään minua. -Niin.
-Soita ihan rauhassa. -Okei.
Pitäisikö minun jutella hänelle?
Jutteleminen on kuulemma hyväksi heille.
Se olisi kiltisti tehty. Kiitos.
Vielä yksi kysymys.
Mitä hän tietää subliminaalisista mainoksista?
Eipä juuri mitään.
Okei.
Sanooko nimi Edward Bernays mitään?
Ben, äiti tässä. Soitan jo toista kertaa.
Soita minulle. Meidän pitää jutella isästä.
Sekö siitä sitten?
Sinä vain luovutat.
Kuulit, mitä lääkäri sanoi. Lev ei tule enää takaisin.
Hän ei olisi halunnut, että häntä pidetään hengissä koneilla.
Et tee sitä. Et voi.
Vaimo ja äiti. Muuta sinä et ole.
Aikuinen poikasi ei tarvitse sinua enää.
Jos menetät Levin, mitä jää?
Ei mitään.
Älä tee tätä. En voi menettää häntä.
Et sinä häntä menetä.
Minä hänet menetän.
Sinä elät koko elämäsi hänen kanssaan.
Ja lopulta sinun pitää luopua hänestä.
Se kuuluu asiaan.
Se kuuluu rakkauteen.
-Et voi! -Kyllä voin.
Luota minuun.
Ei meillä ole hätää.
Kuule...
Minulla on vielä elämää elettävänä,
ja minun pitää opetella elämään ilman Leviä,
mutta ilman sinua se ei onnistu.
Älä lähde pois.
Älä lopeta... vaivaamistani.
Ben.
Hei.
Tiedän.
Olen niin pahoillani, kulta.
En väitä, että Maa on ontto. Se olisi absurdia.
Mutta onko siihen jokin syy,
että hallitus yrittää mustamaalata -
teorian näkyvimmät kannattajat?
Minusta on.
Allekirjoitus tähän.
Ikävää, ettemme ehtineet tutustua.
Janice on erityinen.
Ihminen siis.
En tiedä, mitä minun pitäisi tehdä tai sanoa.
Ehkä minun pitäisi lähteä.
Vai pitäisikö jäädä?
Ehkä pitäisi olla hiljaa.
Olisi kiva, jos jäisit, mutta ymmärrän...
Minä jään.
Olen tässä, kulta. Pidän sinua kädestä.
Benkin on täällä, sydämessään.
Poikasi rakastaa sinua -
ja pitelee sinun toista kättäsi.
Toivottavasti tunnet meidät molemmat.
Hei.
Kiitos, kun tulitte.
Näen monet teistä pitkästä aikaa.
Lev olisi...
Minä olisin...
En ole kovin hyvä tässä.
Lev oli loistava puhuja, kuten kaikki varmaan tiedätte.
Hän oli hyvä asioissa, jotka eivät minulta sujuneet.
En tiedä.
Ehkä minä olin hyvä asioissa, jotka eivät sujuneet häneltä.
Ehkä en tiedä, mitä osaan,
koska hän oli niin hiton hyvä kaikessa.
Ehkä.
Yhden asian minä tiedän.
Rakastan ja kaipaan häntä lopun ikääni.
Sen minä osaan.
Hei.
Janice tulee.
-Hei. -Hei.
Kiitos, kun tulitte. Se merkitsee minulle paljon.
Simone.
-Oli kaunis tilaisuus. -Kiitos.
-Otan osaa. -Kiitos.
Se oli hyvin koskettavaa.
Fredwynn.
Minäkin nautin tapahtumasta.
Lisäksi toin kaikkien pelikansiot.
Harkitsin kyllä sopivamman tilaisuuden odottamista,
mutta kävin mielessäni läpi useita simulaatioita,
ja valitsin tämän hetken.
Ajattelin, että haluaisitte nämä.
En ole lukenut niitä.
Tai vilkaisin minä vähän, mutta arvelin teidän haluavan ne,
laminoitavaksi tai poltettavaksi.
-Ne ovat nyt teidän. -Miten huomaavaista.
Minun pitää nyt mennä.
-Juttellaan myöhemmin. -Hei, Janice.
Heippa.
Nimi: Janice Foster.
Ikä: 28.
5. PÄIVÄ VIRHEITÄ TIEDOISSA
Siviilisääty: poikamies.
Vahvasti poikamies.
Yleistä: luulee turtumista turvallisuudeksi.
Rutiineilla suojautuminen -
on vanginnut hänet itse tehtyyn vankilaan.
Hän pelkää omaa haavoittuvuuttaan.
Ei tunnu tajuavan, että vahvuus ja heikkous -
eivät sulje toisiaan pois.
Pelkää antaneensa parhaat puolet itsestään pois,
eikä huomaa, mitä niiden tilalle on kasvanut.
Heidän kykynsä ja puutteensa riitelevät niin hyvin yhteen,
että on lähes mahdoton ajatella,
että he eivät vaikuttaisi toisiinsa merkittävällä tavalla.
Jää nähtäväksi, onko se hyvä vai huono asia.
Ja vielä yksi huomio tästä Fredwynnistä.
Luulin, että hän on sokea omille pakkomielteilleen -
ja niiden vaikutuksille hänen läheisiinsä.
Mutta hän tietää, mitä ne tekevät heille ja hänelle itselleen.
Hän tietää, että hänen pitäisi antaa asioiden olla. Mutta silti...
Mutta silti...
Mutta silti -
hän ei mahda itselleen mitään,
koska hän uskoo, että aina löytyy lisää,
ja että vain hän on selvittänyt totuuden.
Tosin tällä kertaa vaikuttaa siltä,
että hän oli oikeassa.