Har det nånsin?
Okej, ni två. Ta ledigt ikväll.
Lika bra att vi tänder
och säger god natt till alla.
Tack och välkomna ska ni vara till Mupparna.
Det här känns tråkigt, men jag har ett särskilt meddelande.
Vi kanske har tur ändå!
Ja, de kanske ställer in ikväll!
Kvällens program är inställt.
Vad tycker du?
Jag kan nog göra det där.
Spela så bra du kan.
Heja, teamet! Heja!
Ge mig ett "L". Ge mig ett "E".
Ge mig ett "V". Ge mig ett "A". L-E-V-A.
-Hon är speciell, va? -Leva.
Jag kan göra det.
Annars har ni inget att prata om i omklädningsrummet.
Clarence! Clarence!
Hjälp mig, Clarence!
Ta mig tillbaka!
Han är min favorit.
Jag vill göra det där.
...min fru och mina barn.
Hjälp mig, Clarence, snälla!
Snälla! Jag vill leva igen.
Mamma, pappa, tack för att ni ville träffa mig här.
-Ingen orsak. -Vi bor här.
Det gör ni. Jättebra, pappa.
Jag ska gå rakt på sak. Jag vet att ni redan har mycket på bordet.
Jag har fattat ett stor livsbeslut.
Jag är jättespänd, och uppriktigt sagt hoppas jag
att ni blir lika entusiastiska som jag över utsikterna.
Vad är det?
Jag har bestämt mig...
...för att bli...skådespelare!
Ja...
Jag...
Jag tycker att det är ett modigt beslut.
Skådespeleri är inte lätt.
Det är inte bara skoj. Det är mycket jobb.
Jag vet, pappa, och det är en bra poäng.
Jag är redo att lägga ner det nödvändiga arbetet
för att bli en bra skådespelare.
Har du funderat på vilken sorts skådespelare du vill bli?
Vad menar du?
Ja, vill du bli en seriös skådespelare, en rolig,
TV-skådespelare, filmskådespelare eller teaterskådespelare?
Jag vill bli allt.
Mike Ditka, Dick Butkus Mike Ditka, Dick Butkus
Vi använder ord som "heder", "kod", "lojalitet".
De orden är ryggraden i ett liv som ägnas åt att försvara nåt.
Ni använder dem som slutkläm!
Herregud.
Herregud, herregud, herregud.
Tack, Peter. Jag menar det nu.
Développé ut.
Passé.
Développé ut. Passé.
Tack så mycket.
DAGENS AUDITION: KOMEDISKÅDESPEL
ENBART ROLIGA SKÅDESPELARE
Du kan göra allt.
Ge dem skratt, ge dem skratt
För du vet Att de vill få ett skratt
Pappa sa: "Du skådis ska bli
Men det ska va' komedi"
De ska köa för att
Se dig spexa med upptåg och spratt
Du kan spela Shakespeare Och vara så fin
Men halka på din ända Och världen är din
Ge dem skratt, ge dem skratt Ge dem skratt
Ett sjujäkla nummer, pojk.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Du är en mycket speciell pojke.
Tack, sir.
En så speciell pojke behöver nån som tar hand om honom,
och ser till att de unika talangerna kommer till användning.
Jag vill vara den beskyddaren.
En förvaltare av din talang. Hur låter det?
Tack, sir! Tack så mycket. Jag kommer inte att svika er.
Det tror jag säkert.
Det kommer du inte.
Hämta lite chokladmjölk till pojken så vi får fira.
Jäklar, vad gott!
Det finns mycket mer av den varan.
Håll i dig.
Det här blir en helsikes resa.
Ge dem skratt, ge dem skratt
För du vet Att de vill få ett skratt
Min pappa sa: "Du skådis ska bli
Men det ska va' komedi"
De ska köa för att
Se dig spexa med upptåg och spratt
Du kan spela Shakespeare Och vara så fin
Och charma alla kritiker Utan att få en sekin
Men halka på din ända Och världen är din
Ge dem skratt, ge dem skratt Ge dem skratt
Tjo och tjim, i en ström
Fall pladask...
Det är riktigt bra i vår värld, va?
Fortsätter vi så här behöver du inte oroa dig för nånting
så länge du lever.
Fortsätt bara med det du gör
så sköter jag resten.
Det är just det.
Jag vet inte om jag kan fortsätta exakt som jag gör.
-Jag börjar bli trött. -Trött?
Det är klart att du är trött. Du är den hårdast arbetande pojken i stan.
Det är därför du är där du är.
Du måste komma ihåg att skådespeleri inte bara är skoj.
Nej, jag vet, men...
Jag vet inte. Det vore roligt att prova nåt...
...annorlunda.
Annorlunda?
Folk betalar inte för annorlunda.
De betalar för dina bästa nummer, för volterna.
Glöm inte raden med pojkar
utanför studions grindar
som skulle offra ena benet för att vara du och få göra volterna.
Hur skulle de göra volter med bara ett ben?
Jag förstår hur du känner.
Alla blir trötta ibland.
Jag vet vad som skulle göra susen.
Garçon.
Jag vill att den här specielle pojken ska ha
en förpackning av er finaste chokladmjölk.
Givetvis, mr Coleman, Esquire.
Vi har Knudsen, och husets blandning.
Finaste, sa jag!
Det här är Pojken med clownansiktet.
Han ska inte ha nån sabla blandning!
Ja, sir. Knudsen ska det bli, på en gång.
Vi har nått långt tillsammans,
och du har alla leksaker en pojke kan önska sig.
Jag förstår att det kan vara dags att ta en liten paus,
njuta av livet, kanske komma på en ny sång.
Kanske en sorglig sång?
Nu ska vi inte spåra ur. Nej, det ska vara en rolig sång.
Den kan vara lite mindre rolig om du vill,
bara den ändå är väldigt rolig.
Men det tar vi senare.
Jag föreslår att vi gör en sista föreställning.
Vår största hittills.
Vi åker med det tåget till spårets slut
och hoppar av precis innan det kör in i en tegelmur.
Det låter riskabelt.
Det var inte meningen att säga det sista.
Nu ska vi se.
Häll på bara. Häll på.
Se så. Drick upp.
Ta inte så lite.
Du förtjänar det. Drick upp.
Oroa dig inte. Det finns mer av den varan.
Två minuter till ridå.
Tack.
Är du rädd?
Nej. Jag känner egentligen ingenting.
Just det.
Inte jag heller, tror jag.
Du vet att det här är slutet, va?
Ja.
Så klart.
Trist.
Det är okej.
Ge dem skratt, ge dem skratt
För du vet Att de vill få ett skratt
Min pappa sa: "Du skådis ska bli
Men det ska va' komedi"
De ska kö...för att
Se dig spexa med upptåg och skratt
Du kan spela Shakespeare Och vara så fin
Charma kritikerna, inte en sekin
Halka på din ända, din
Skratt, ge dem skratt Ge dem skratt
Tjo och tjim, i en ström
Fall plad...med ett plask Riv en söm
Låtsas du kan dansa Och är vig som en katt
Vingla tills... De kiknar av skratt
En tårta i ditt ansikte Du får med ett "splatt"
Ge dem skratt
Ha, ha, ha, ge dem skratt
Ge dem skratt
Ha, ha, ha, ge dem skratt
Ge dem skratt
Ha, ha, ha, ge dem skratt
Var är Octavio?
Han har gått. Men han bad mig ge dig den här.
Och ja, det var sista gången jag drack.
Till slut kände jag väl...
...att jag var uttömd, tom.
Jag vet inte.
Jag förlorade mig själv längs vägen.
Jag trodde att jag kunde göra vad som helst, och det gjorde jag.
Men nu vet jag inte vad jag ska göra härnäst.
Bokstavligt talat. När jag går ut nu vet jag inte vad jag ska göra.
De senaste 20 åren
hade jag dragit en massa skämt och fått er att gilla mig.
Men just nu tycker jag inte att nånting är roligt,
och...jag tycker inte om mig själv.
Jag räknar inte med att ni ska göra det.
Jag känner mig klar. Jag vill inte vara här.
Jag vet inte hur jag hamnade i det här rummet.
Jag är riktigt arg på mig själv för att jag hamnade här.
Och jag önskar att jag kunde säga nåt inspirerande
till nykomlingen.
Men nej.
Förlåt. Det var allt för idag.
Tack, Jason.
Hallå.
Jason.
Förlåt.
För vad?
Jag... Jag vet inte.
Jag vet att det är en vana, men be inte om ursäkt
när du inte har gjort nåt fel.
Du kommer att gilla dig själv mer.
Okej. Tack.
Jag kände igen mig i det du sa.
Jag har inte haft det exakt likadant, men...
...jag vet hur det känns att bli dränerad.
Ja. Tråkigt att du också har varit med om det.
Jag vet också hur det känns att inte veta vad man ska göra.
Jag är en vuxen kvinna och fick en gång fråga en annan vuxen kvinna
vad jag skulle göra en söndag.
Jag hade ingen aning.
Jag hade sett saker på film och TV, typ picknick i parken eller museum,
men...jag hade ju ingen erfarenhet av nyktra söndagar.
Vad gör man på en söndag?
Picknick i parken, museum...
Okej. Tack.
Vad man vill egentligen.
Jag har börjat göra grejer igen, det håller mig igång.
Mitt liv är rätt enkelt, och...
...det finns en massa fint skrot
som väntar på att förvandlas till nåt coolt.
Ja...
Jag hoppas att jag får se nåt nån gång.
Nu?
Vad då? På en gång?
Varför inte?
Nu funkar ju.
Nu.
Och...
...nu.
Vad då, ska du nånstans?
Nej.
Jag ska ingenstans.
Okej.
Du...vad heter du?
Simone.
Simone? Du!
Simone?
Varför gör vi det här?
Se dig för innan du korsar vägen.
Du sa inte att det skulle bli fysisk...aktivitet.
LADAN MED VACKRA SAKER
Är det här du jobbar?
Det är här jag gör allt.
-Är det ditt? -Nej.
Nej, jag bara jobbar på gården.
Jag...skyfflar hästskit och sånt.
De låter mig bo här, så...
Och jag får göra grejer, så det är det värt.
Ja.
Det är mitt Minne-till-Media-Center.
Är du...med på några bilder?
Nej. Nej, jag...
Jag tar bilderna.
Trygg bakom kameran.
Så du hittar inget på mig där.
Mitt unga jag.
Om man kunde prata med sitt yngre jag.
Den tjejen var stökig.
Den här gillar jag.
-Du får gärna röra den. -Jaså?
-Ge den en snurr? -Snurra på.
Hur kommer du på alla...olika prylar?
Jag vet inte. Jag får ofta idéer i drömmar.
Som ekon från ett tidigare liv.
Jag sover inte så bra.
-Sover jag till tre har jag tur. -Det kommer att bli bättre.
Folk säger det.
Jag vet inte var jag ska börja.
Det är alltid bäst att börja från början.
Med dig.
Och vad du gillar.
Vad gillar du?
Jag har ingen aning just nu.
Det var lättare som fyllo.
Sätt dig. Om du vill.
Tänk inte. Skriv bara.
Vad gillar du?
-Vad då? -Inget, det är...
Det är puckat.
Min lista. Den är puckad.
-Får jag se? -Vill du se?
Okej, håll i dig. Varsågod.
"Läskigt."
Och "överraskningar".
Det är två jättebra saker. Jag älskar det.
Jag också. Men jag är också en vuxen karl.
Du bad mig skriva ner vad jag gillar, jag kom på två saker.
"Läskigt" och "överraskningar". Det är allt.
Det skulle jag kalla...
...ganska pinsamt.
Jason, jag har en idé, men då måste du lita på mig.
Jag är öppen för alla förslag.
BESÖK ANNORSTÄDES
Jag vet inte vad jag ska göra med det här.
Chansa.
GUDOMLIG
Mr Segel, vi har väntat er.
-Jason. Trevligt att träffas. -Verkligen.
Ni ska stanna i två nätter.
Jag hoppas det går bra att jag har uppgraderat er till Jejunesviten.
Det hade ni inte behövt, men tack.
Så gärna, sir.
Vilan väntar på våning 16.
Jag ska ta fram kortet.
Det behövs inte.
Njut av er vistelse på Gudomlig Nonchalans.
LORRAINES GUDOMLIGA HOTELL
Okej. Tack. Tack.
KLOCKAN 10.03 112 N 18TH STREET
INGEN KOMMER ATT SKÄMMA UT DIG
Hallå?
Vi ses imorgon, Norman.
Va? Förlåt?
I Gudomlig Nonchalans.
Hallå?
Kom igen, Jay.
-Hej. -Din nota.
Min nota?
Min plånbok och mobil?
Växeln ligger på bordet.
Trevlig resa, Norman.
-Jag heter Jason. -Idag heter du Norman.
"Musiken ska befria dig."
GUDOMLIG NONCHALANS
"Leta efter tecknen som finns överallt."
"Titta ner."
TITTA UPP
Hej.
Norman?
Förlåt.
"Spelhallen Annorstädes.
530 4th Street."
"Du har 45 sekunder på dig. Mjölkmannen vet vägen."
Mjölkman.
Mjölkmannen! Mjölkmannen!
Jason Segel, visa pitten!
Hallå?
Småpengar?
De tog min plånbok. Förlåt, jag har inget.
Nåt måste du ha.
Vad skulle vi vara annars?
Den?
Du verkar behöva den mer än jag.
Ibland måste man bara låta det svida.
Jag är ur form.
RAPPORTER FRÅN ANNORSTÄDES
"Rapporter från Annorstädes."
Okej.
HITTA HENNE
RAPPORTER FRÅN ANNORSTÄDES
RIKTA DIN NONCHALANS
Vad ska jag göra annorlunda? Vad behöver jag ändra på?
Din klipske jävel.
"Ibland måste man bara låta det svida."
NIVÅ AVKLARAD...
NÄSTA NIVÅ...
Fick du se en glimt av din framtid?
JA / NEJ
Släppte du taget om den?
Stirrar du ut i tomrummet?
Är du rädd?
Det enda vi behöver veta vid varje given tidpunkt är...?
VAD VI SKA GÖRA HÄRNÄST
Det enda vi behöver veta vid varje...
Det här är inte roligt.
Jag gillar inte det här!
Jason, det är okej.
Jaså? Vem är du?
-Har Simone riggat det här? -Nej, Simone har inte sagt nåt.
Jag känner henne inte.
Hon gjorde det här själv en gång, köpte ett vykort att ge bort.
Det är så det funkar. Man vidarebefordrar.
Det som sägs där handlar om mig.
Det handlar om oss alla.
Det är själva poängen.
Jason, din smärta, vad den än är, är inte det minsta unik,
även om du inte tror mig.
Du är speciell.
Men inte för att du är unik.
Du är speciell eftersom du är precis som alla andra.
Perfekt.
Jag fattar inte vad som händer.
Livet förvirrar mig jättemycket.
Jag tänker fråga dig en sak,
och jag vill att du svarar det första du tänker på.
Okej.
Vad är du bäst på?
Jag brukade göra grejer.
Vad bra. Bra, bra, bra.
Nu ska jag testa din hörförståelse.
Okej.
Det enda vi behöver veta
vid varje given tidpunkt är...?
Vad vi ska göra härnäst.
Sätt ihop de sakerna, Jason.
Vidarebefordra det.
Tack.
LADAN MED VACKRA SAKER
FYRA MÅNADER SENARE
-Tjena! -Tjena!
Varför ler du?
Ler jag? Jag vet inte. Hur så? Vad menar du?
Ja.
Du brukar inte le så lätt.
-Jag kanske är riktigt stolt. -Är du klar?
RAPPORTER FRÅN ANNORSTÄDES
Jäklar!
Det... Det är jättefint, Jason.
Jag är stolt över dig. Du har verkligen hittat dig själv.
Ja. Tack.
Nej, det är det du vill att jag säger.
Jag vet det eftersom du i princip har skrivit det.
Jag gillar det.
Jag tycker att det är häftigt och påhittigt.
Men delarna om dig...
...saknar personligt ansvarstagande.
Du är hård mot de andra figurerna, men utmålar dig själv som ett...
...offer.
Okej. Alltså, jag ser det inte så, men det är toppen...
Det är bra att höra andra perspektiv.
Det saknas nåt. Det kanske behövs en till scen eller replik?
Det måste inte vara nåt stort. Nåt kort och koncist.
Grejen är ju att hitta sig själv,
så man måste ju ta ansvar för sin skit, va?
Absolut. Japp, japp, japp.
-Blev du arg? -Arg?
Nej, jag är motsatsen till arg. Jag... Jag kan inte...
Nej, det är en bra poäng.
-Du verkar arg. -Nej.
Verkar jag arg?
Ja...
Personligt ansvarstagande.
Kort och koncist. Bla, bla, bla.
Befria...mig.
Hallå?
Befria...mig.
Befria...
"Mig." Jag vet, jag hör dig. Varför säger du så?
Förlåt. Jag ville få din uppmärksamhet.
-Du har den. Vad vill du? -Att du fan växer upp.
-Akta språket. Du är bara en pojke. -Skitsnack!
Jag är ingen pojke. Jag är du.
Det är problemet. Jag är du, och du är ingen sabla pojke.
Du är 40 år, och den här barnsliga offerskiten måste få ett slut!
-Kan du... -Nej!
Befria mig, för Guds skull!
Ingen tvingade i dig chokladmjölk.
Ingen tvingade dig att göra nåt du inte ville.
Du blev full, du blev rik, och du slutade att vara...du.
Du är en skum kille. Du gjorde en dockmusikal av Dracula.
Istället för att fortsätta vara udda
proppade du i dig tårta och whiskey
och försökte behålla kändisskapet. Stå för det!
Försvinn.
Stick, för helvete! Jag sover!
Vilket hemskt manus.
Hur mycket?
Ja, jag tar det.
Okej.
Så jag var en självisk, egoistisk, egenkär,
bortskämd kille som gick vilse.
Varken offer eller skurk. Det var jag och mina val.
-Stämmer det? -Så ja. Du är botad.
Är jag?
Nej, du är ett jäkla vrak.
Men det är en början.
Jag måste dra nu.
Dags att växa upp.
Måste du skriva en till Mupparna- film kommer jag tillbaka.
Jag vet att det är mycket att ta in.
Du vill nog att jag ska förklara mer om vad som händer i programmet.
Nej, jag förstår vad som händer. Jag tycker att det är intressant.
Och konstigt.
Och hoppingivande.
Och lite sorgligt, på ett bra sätt.
Den är som Fight Club på syra, skriven av nån som gillar livet.
Men jag vill veta varför du vill göra den.
Varför är den viktig för dig?
Jag brukade tro att jag kan göra allt.
Sen förlorade jag den biten av mig.
Så jag gav mig ut på jakt.
Jag visste inte alltid vad jag letade efter,
eller ens varför.
Jag vet inte om jag har hittat mig själv eller om det här är nåt nytt,
men jag vet att jag vill skriva om det.
Dessutom tycker jag att hela grejen är kul,
och knäpp och mörk och knasig...
...och jag vill att den ska vara allt det.
Eftersom jag är allt det.
Den här upplevelsen hjälpte mig komma ihåg det.
Och jag tänker att den kanske kan vara till hjälp
för alla som är lika förvirrade som jag var. Och är.
Jag tror kanske att under all yta
är vi inte alls så olika som vi väljer att tro.
Kanske är jag Jason, och du.
Slut.
Tror du att du fixar det här?
Nej.
Nej, nej.
Inte ensam, men...
...kanske med lite hjälp.
Det tog lång tid för mig att inse det.
Vi ska fixa hjälp.
Det var jättefint.
Underbart. Bara underbart.
Utflippat.
Det var välgjort.
För det mesta.
Vissa delar var njutningslystnad,
vilket inte är min kopp te, men...
Ja, vid närmare eftertanke är det sista avsnitt rätt självupptaget.
Jag trodde att serien skulle handla om gemenskap.
-Hon har rätt. -Janice har alltid rätt.
Ja, i princip.
Simone, minns du listan du bad mig göra? Grejer jag gillar?
Ja, hur kan jag glömma?
Det visar sig att jag verkligen gillar de sakerna.
Läskigt och överraskningar.
Jag gillar vart det bär av!
Jag också.
Det blev läskigt i och med "Clara kanske är död"-grejen.
-En snygg touch. -Tack.
Men jag visste att hon var Lee väldigt, väldigt, väldigt, tidigt.
Men hur som helst, vad har vi kvar?
Överraskningar?
Hej på er.
Jag hoppas att ni har gillat serien. Vi är inte riktigt klara än.
Avslutar vi med ett avsnitt om mig
missar vi ju poängen, va?
Det kan man säga.
Det har inte handlat om mig eller er, eller bara varit en TV-serie.
Det har handlat om oss.
Att vi har gjort nåt tillsammans.
Jag ska visa. Gå upp.
Kom igen, gå.
Det här är alla medverkande i Dispatches from Elsewhere.
Vi gjorde det här tillsammans.
Säg hej, allihopa.
-Hej! -Och det är inte bara vi.
Vissa av er där hemma är också en del av finalen.
Va?! Hur? Det är ju omöjligt!
Nej, Simone.
Vår publik har varit delaktiga i upplevelsen hela tiden.
Vissa av er har spelat hemifrån med oss från början.
Som tack har jag inkluderat er i Octavios slutliga,
emotionellt tillfredsställande epilog.
Tror ni mig inte? Jag ska visa.
Hej, mina vänner.
Så har vi nått slutet av vår underhållning,
där mina avsikter blir uppenbara
och metaforernas slöja äntligen lyfts.
Ni kanske minns vårt första avsnitt
där jag påstod mig vara en pålitlig berättare,
trots att jag bekände en lögn.
En lögn, och bara en.
Det var också en lögn.
För faktiskt
har jag ljugit massor för er under vår resa tillsammans,
varav den största lögnen är följande.
Jag sa en gång att Peter är du.
Sen sa jag att Simone är du.
En tredje gång föreslog jag
att Janice var er ställföreträdare.
Och slutligen hävdade jag att det var Fredwynn som var du.
Tyvärr måste jag meddela er att det var lögner.
Finns det en sak jag hoppas att ni har lärt er
under den här resan, mina vänner, är det att det bara är du som är du.
Tror du mig inte?
Jag ska visa.
Jag är Stevie, och jag är du.
Jag är Scott, och jag är du.
Jag är Melissa, och jag är du.
Jag är Luciano, och jag är du.
Jag är Courtney, och jag är du.
Jag är Tarik, och jag är du.
Jag är Magnolia, och jag är du.
Jag är Joe, och jag är du.
Jag är Sterling, och jag är du.
Jag är Matthew, och jag är du.
Jag är Luce, och jag är du.
Jag är Michael, och jag är du.
Jag är Kimberly, och jag är du.
Jag är Ouja, och jag är du.
Jag är Yadira, och jag är du.
Jag är Daisy, och jag är du.
Jag är Tom, och jag är du.
Jag är Nicole, och jag är du.
Men vad mer har vår berättelse lärt oss, mina vänner?
Historikerna har säkert sina åsikter, men min... Ja...
Min är enkel.
Det förefaller mig att vår berättelse har lärt oss
att svaret på förändring inte finns i ett spel,
en försvunnen flicka eller en pojke med clownansikte.
Förändringen kommer när vi hittar varandra.
När vi har hittat varandra
kan energin i våra samlade andar ta flykt,
och världen omkring oss kan börja förändras.
Vi är så övertygade om vår åtskildhet,
men det som finns inom oss får näring från samma källa.
Vattnet här är samma som vattnet där.
Men den riktiga läxan är när vi inser
att kanske även behållarna består av samma stoff.
Det är sant, om vi begränsar oss
till våra små tankeinstrument,
att du är du.
Men om vi kanske låter våra finare verktyg ta täten
kan vi få en skymt av sanningen, om än bara för ett ögonblick.
Det finns inget du,
och inget jag.
Det finns bara...
...vi!