A NETFLIX SOROZATA
Oké, én jövök! Felelsz vagy mersz?
Felelek.
Jó, akkor merek.
- Oké. Csukd be a szemed! - Rendben.
Vedd le a szemüveged!
Igenis, felség!
Kinyithatom a szemem?
- Tul! - Itt vagyok, Mularkey.
- Szia! - Szia!
Bocsi, csak el se hiszem, hogy itt vagy.
Már egy éve nem találkoztunk, ugye?
Miről beszélsz, te dinka?
Nem emlékszel? Összekülönböztünk. Már nem vagyunk barátok.
Jól elaludtál.
Majdnem kész a kezelés.
Jaj de unalmas lehetett neked! El kellett volna menned.
Most viccelsz? Imádom ezt a helyet. Jobb, mint a reptéri váróterem.
Várj! Segítek.
Köszi.
Szépen haladsz vele.
Már van vagy öt centi. Majdnem elég egy csokornyakkendőhöz.
Bunyesz vagy.
Vagy egy apró zoknihoz egy chihuahuának.
Szerencséd, hogy nem tudok odamenni!
Oké, lejárt a 90 perc. Hogy érzi magát?
Jól. Most kevesebb volt a hányinger.
Köszönöm! Olyan kedvesen gondoskodnak rólam!
Örülünk, mikor bejön. Maga egy igazi napsugár.
Pihenjen, és két hét múlva találkozunk.
- Rendben. - Köszönjük.
Kate! Hékás! Majd én!
Miért? Hogy ne erőltessem meg magam?
Egész nap pihentem. Mozognom is kell. Mit tehetek a tiédre?
Hát, talán mustárt? Ha van.
Köszi.
Szia! Segítsek?
- Nem kell, megoldom. Hogy ment a suli? - Jól.
Megköszönted Rachel apjának, hogy elhozott?
Persze. Azt mondta, szívesen segít máskor is.
Rachel mamája rákos volt. Megértik.
Ma jegyet vettem a téli bálra. Tylerrel és Emmával fogok menni.
Ez lesz az első téli bálod! Nahát!
Tökéletes ruhát veszünk neked hozzá.
- Szuper. - Komolyan beszélsz?
Igen. Köszi, anya.
Szóval velem szeretnél shoppingolni?
Igen, persze.
Akkor készíthetek egy rakás polaroid képet,
és sírva fakadhatok a bolt közepén,
mert máris nagylány lett a kislányom?
Hát persze.
Klassz lesz.
Oké. Akkor menjünk szombaton!
- Jól van. - Szombaton? Csak ha jól leszel.
Jól leszek.
Persze, de nem muszáj elmenned. Hallgass a testedre!
Úgy lesz.
Rendben ment a kemó?
Unalmas volt, de apád elszórakoztatott.
- Add csak! - Hagyd, anya!
- Az anyád vagyok. Szendót csinálok neked. - Majd én.
Megy ez! Teát is főzünk.
- Jó. - Negyed öt. Tudod, mit jelent.
Bevehetsz egy hányinger elleni tablettát. Kérsz egyet?
- Inkább várok, mert... - Fáradtnak tűnsz.
Nem ülsz le?
- Nem. - Fáradt vagy?
Igazából egész jól érzem magam, úgyhogy, azt hiszem...
Itt Tully. Győzz meg, hogy miért hívjalak vissza!
Szia, én vagyok az. Hihetetlen, hogy ma is ugyanolyan a hangpostád!
Szóval... Hát igen.
Rég találkoztunk utoljára, de sokat gondolok rád,
és úgy érzem, ideje lenne újra beszélnünk egymással.
Hívj vissza, jó?
Vagy előkeresem a fősulis fotóidat a szörnyű dauerodról,
és eladom őket egy bulvárlapnak.
Csak vicceltem.
Amúgy itt Kate. Mularkey.
Aztán ellátogattunk a kúriájukba, ami elképesztően pazar volt.
Pazar?
Lényegében egy kastély volt.
Bálterem is volt benne egy nagy kandallóval,
és Theónak pajkos kedve támadt.
Mi ez az új beszédstílus?
De komolyan! Úgy viselkedett, mint egy herceg: „Felkérhetem táncolni?
Lefejeztessek magácskának valakit?”
Nem megy az akcentusa, de nevetgéltünk,
aztán kimondta:
„Szeretlek.”
Mintha egy tündérmesében lettem volna.
Hűha! Akkor biztosan repesett a lelked.
Igen! Azt hiszem.
- Aki repes, az örül? - Passz.
Úgy örülök, hogy újra itt vagy! Durván megünnepeljük!
Nem kell bulit rendezned nekem.
Viccelsz? Azóta tervezem, hogy elmentél.
És így mások is láthatják, milyen édes pár vagytok.
Jó, de nem szeretném mások orra alá dörgölni.
Johnnyra gondolsz? Ne aggódj! Akkor őt nem hívjuk meg.
Hogy van? Nem mintha foglalkoztatott volna...
- Mi a helyzet vele? - A szokásos. Ausztrál pasas. Idegesítő.
Van valakije?
- Jaj, drágám! - Most mi van?
- Neked egy európai körút sem számít? - De, nagyon is.
Fülig szerelmes vagyok Theóba.
Kösz, hogy elkísértél a munkába! Bár kénytelen voltál.
Megmutatom, miért kértelek, hogy kísérj el.
Istenem! Tully! Nézzenek oda!
- Nagy vagy! - Ugye?
Istenem, ez olyan izgalmas!
Mularkey!
- Szia! - Tetszik az új hirdetés?
Igen.
Milyen volt az út? Látom, lebarnultál.
Hát, sokat gyalogoltunk,
úgyhogy sokat tanultam a macskakövekről.
Ez jó.
Igen. Az volt. Jó volt.
Te jó ég... Tully Hart?
Juj, hát maga az!
A hírekből! És azon az óriásplakáton is ott van!
Elnézést. Joyce vagyok.
Jó napot! A lányommal mindig nézzük a műsorát.
Zsurnalisztikát tanul az egyetemen. Maga a példaképe.
Nahát! Tudja, mit?
Nyugodtan hívjon fel!
És körbevezetem a stúdióban.
Jaj, hogy maga milyen kedves, Miss Hart!
- Örülök a találkozásnak, Joyce. - Ó, köszönöm! Úgy értem, én is!
Én is örülök a találkozásnak...
Viszlát!
Te aztán utálod, ha felismernek, mi?
Most mi az? Nem mentegetőzöm azért, mert szeretek ismerkedni.
Csodáló rajongókkal.
Na és? Hisz ezért csinálom.
Nem a pénzért, a reklámtáblákért vagy a hírnévvel járó kiváltságokért.
Nem hát. Ezeket mind gyűlölöd.
Nem, mindez szép és jó, de nem ezért csinálom.
Hanem a kapcsolatokért. Mint amilyen Jillel is kialakult.
- Joyce-szal. - Mindegy.
A lényeg, hogy azért csinálom, hogy megérintsem Joyce-t és másokat.
Mind ezért csináljuk.
Hát, én már nem csinálom, mert kirúgtak,
úgyhogy megyek is a biztostóhoz az állásinterjúra,
és eljátszom, hogy érdekelnek a biztosítások.
Életem legjobb előadása lesz.
Kéz- és lábtörést!
- Na ne! - De.
Mind a két lába eltört. Legalábbis így hallottam.
- Istenem, szegény Mrs. Hewitt! - Hát igen.
Biztos helyettesítőt kapunk.
Akár el is maradhatna az óra.
Minek törődjünk kitalációkkal, ha ott vannak a valós események?
A kitalált történetek néha valóságosabbak.
- Ennek semmi értelme. - Szervusztok!
Sam Waverly vagyok. Igen, igazak a pletykák.
A jövőből küldtek, hogy irodalmat tanítsak,
hogy ez a csodás nyelv túlélje a föld pusztulását.
Pár szót magamról, ha ez segít:
A kedvenc írásjelem a pontosvessző.
A kedvenc barátom a kutyám, Hamlet.
És az összes zombifilmet láttam már.
- Na ne! - Csak viccel.
Nem viccelek a holtakkal.
- Na és te miért vagy oda? - Én? Hát, a fociért.
Coop bejuttat minket a bajnokságra.
- Remek. A bajnokság... - Mikor lesz már vége?
- Az órának vagy a napnak? - A giminek.
Miről sutyorogtok ti ott?
Ő Tully Hart meg a barátnője.
Kate. Kilencedik óta ülök mögötted.
Tully, mi volt a legérdekesebb olvasmányod az idén?
A Bravo magazin.
Akkor szerencséd van, mert a félévben hasonló témáink lesznek.
Hírnév, romantika, tomboló hormonok, kamaszkori szorongás...
Mert a tananyag...
A következő tananyag...
Shakespeare.
És ezt a félévet Rómeó és Júlia szörnyű tragédiájával indítjuk.
És mivel hiszek abban,
hogy e remekművek megértésének kulcsa a színjáték,
meggyőztem az igazgatótokat, hogy hadd vigyünk színre egy darabot.
Jelentkezzetek a meghallgatásra! Akkor is, ha sosem szerepeltetek színpadon.
Tul?
Nem érdekel.
Drágám! Senki se várja el tőled, hogy köszönőleveleket írj.
De én akarom.
Honnan tudod, hogy ki mit sütött? Mintha mindegyik banánkenyér lenne.
Tényleg az az összes.
Ez valami előírás, vagy mi?
Persze kedves tőlük. De jöhetne akár...
- Brownie is. - Igen, süteményt.
- Keksz. - Pogi?
- Fagyi. - Itt van Sean!
Valami csokis.
Sziasztok! Bocs, remélem, nem zavarok.
Csak a környéken jártam, és eszembe jutottál...
Anya küldött ide?
Micsoda?
Nem.
Csak be akartam ugrani ezzel.
Magam sütöttem.
Banánkenyér? Milyen kedves! Köszi.
Klassz.
Aha.
Na és hogy vagy? Elmúlt a hányingered?
Nem vagyok rosszul. Csak néha tör rám.
A gyömbérital jó rá.
Ezt megjegyzem.
Gyömbérital.
Igen.
Kié csörög?
Az enyém!
Hová tettem?
Miért van a hűtőben?
Mert megzavart a kemó.
Fontos hívás?
Nem, csak Vivian az az írótanfolyamról.
Jó, hogy vannak barátaid, akikre támaszkodhatsz.
Igen.
Itt, az Antarktisz déli partján
világosan látszik a globális felmelegedés pusztító hatása.
Mögöttem húzódik a világ legnagyobb jégtömege, a Ross-selfjég.
Több százezer éve lebeg a Déli-óceánon.
Ám lassan eltűnik ez a természeti csoda.
Jéggé dermedt az arcom.
Azt hittem, már megszokta a hideget.
Én is ezzel biztattam magam, mikor elvállaltam ezt a munkát.
Mellettem megedződik.
Nemcsak a hideg a kemény...
Hanem az elsöprő magány is?
Igen, majd azt is megszokja.
Remélem.
Először nekem is hiányoztak az emberek, de rájöttem, hogy zömmel utálom őket.
Itt semmi sem zavar, semmi sem tereli el a figyelmemet.
Nincs térerő, se semmi.
Még jó, hogy engem már nem hív senki.
Biztosan várja valaki odahaza. Hisz maga Tully Hart.
Higgye el,
engem senki sem vár!
De jó, hogy megjöttél! Ne hagyd, hogy tovább egyek!
Állj le! Hát nem a bulira tartogattad azt?
De. De szükségem lett rá. Szarul ment az interjú.
A jövőt illető terveimről faggattak:
„Van párja? Komoly kapcsolat?
Férjhez megy, és szülni fog?”
Ez egy állásinterjú volt, vagy anyám bérelte fel őket?
- Ez komoly? - Aha.
Ezt ismételgette a manus: „Hosszú távra keresünk embert.”
De gáz!
- Férfitől sose kérdeznének ilyet. - Igaz.
És megmondtad a magadét?
Naná! Tűzőgépet dobtam rá, leszexistáztam, és leléptem.
- Helyes! - Csak vicceltem.
Egy: sose tennék ilyet. Kettő: akartam azt az állást.
Folyton ilyen szarságok történnek a nőkkel.
És mindez hátráltatja a karrierünket.
Igaz, de semmit sem tehetünk ellene.
Tévések vagyunk.
Tehetünk a következő generációért.
- Igen? - Igen! Például Jill lánya...
Joyce lánya.
Felnéznek ránk.
Leginkább rád.
Szerintem ennek van hírértéke.
Tudod, mit? Kiválasztunk egy álláshirdetést.
Jelentkezem az állásra, behívnak interjúra,
én pedig rejtett kamerával rögzítem,
aztán beküldök egy pasast ugyanazzal az önéletrajzzal,
és leleplezem a kettős mércét.
- Nem tetszik az ötlet. - De.
De hogyan maradhatnál inkognitóban? Sokan ismerik az arcodat.
Basszus, igazad van!
Egy senki kell ide.
Oké, szóval itt van a lencse, ezért erre kell néznie.
Hú, mintha kém lennék!
Tessék a kamuönéletrajzod.
Impozáns.
Én felvennélek, hogy értékesítsd az orvosi műszereinket.
- Hogy micsodát? - Szűkszavúan válaszolgass!
- Menni fog. - Oké.
Van egy kis gond. Hank lebetegedett.
- Basszus! - De megoldjuk nélküle.
- Küldjetek be engem! - Komolyan?
Nem vagyok színész, de el tudok játszani egy pasit.
Kísérletezhetnék amerikai akcentussal.
Oké. Kate megy be először, utána téged is felkészítünk.
- Tully! - Vettem.
Vettem...
Ezt még gyakorlom. Amúgy jó, mi?
Újra összeállt a régi híradós csapat.
Hiányzott.
- Nekem is. - Oké, emberek. Indulás! Vágjunk bele!
„Hogy minden madárka dallal
Köszöntené, azt vélve, itt a hajnal
Ni, most lehajtja arcát a kezére !”
- Kösz, hogy eljöttél. - Ne már!
„Ó, bár lehetnék kesztyű a kezén Hogy az arcához érjek !”
- Nem kapok ezért egy ötöst? - Olyasmit kapsz, ami kevésbé értékes.
A tiszteletemet. Köszönöm. Jól van, ki a következő?
Tully Hart.
Én nem jelentkeztem szerepre. Csak elkísértem a barátnőmet.
Ha végignézed, hogy tárulkoznak ki a társaid a színpadon,
tartozol nekik ennyivel.
Hát jó.
Ó, Rómeó !
Hol a faszban van Rómeó ?
Rendben! Érdekes értelmezés.
A következőt!
Kérlek!
„Ó, Rómeó Miért vagy te Rómeó ?
Tagadd meg az atyád, neved hajítsd el
S ha nem teszed meg
Esküdj édesemmé És nem leszek Capulet én se többé
Csak a neved ellenségem, csak az
Te önmagad vagy, és nem Montague
Mi az a Montague ?
Se kéz, se láb Se kar, se arc...”
„Se kar, se arc...”
Nem hallunk. Kicsit hangosabban!
„Se más efféle része Az embereknek
Ó, hát légy te más név !
Mi is a név ?
Mit rózsának hívunk mi Bárhogy illatos...”
Elnézést. „Bárhogy nevezzük, éppoly illatos...”
Köszönjük szépen! Hogy is hívnak?
Kate McKenzie.
A tapasztalatai?
Úgy négy éve kezdtem értékesítőként, és a vezetőségig vittem.
Hát, értékesítőként indultam,
aztán pár év múlva előléptettek vezetőnek.
Lenyűgöző. Világos, hogy rátermett vezető.
Havi jutalmazási rendszer révén megtripláztam a bevételünket.
Hát, nem tudom, tetszene-e a csapatnak ez a vezetői stílus. Kicsit agresszív.
Nézd, Mitch, ha nekem kell valami, meg is szerzem.
Tetszik ez a pozitív hozzáállás.
Ebben a munkakörben sok időt kell tölteni az ügyfelekkel.
Gyakran megeshet, hogy nem ér haza időben vacsorát főzni.
Komolyan vesszük a munkát és a játékot.
Nekem való ez a munka, Mitch!
Nem szeretnék elhamarkodottan dönteni, de szerintem beillenél a csapatba.
Azta!
Köszönöm, Miss MacKenzie.
Majd értesítjük.
Szuper.
Golfozni akar velem hétvégén!
Engem terhesen képzel el a konyhában.
Jó ez az anyag. Alig várom, hogy lebuktassam.
Ez magántulajdon. Ide nem jöhetnek be.
Szent ég!
Maga Tully Hart!
Így van. És maga?
- Howard. - Howard. Szép név.
Nyilván itt dolgozik.
Biztonsági őrként.
Örülhetnek magának. Kiválóan végzi a munkáját.
Hihetetlen, hogy maga az! Minden este nézem a KPOC-n.
Egy pillanat! Csak nem egy híren dolgoznak?
Hibásak voltak a sztetoszkópjaink.
Howard, világos, hogy ön nagyra tartja a minőségi hírkészítést.
Az az igazság, hogy egy hírhez meg kell interjúvolnom az irodavezetőt,
de meg kell lepnem hozzá.
Nem egyeztettünk vele időpontot, de nem engedne be minket hozzá?
Hát... Jól van.
- Magáért, Miss Hart. - A barátaimnak csak Tully.
Rendben.
Tully.
Jöttök nekem egy piával.
Micsoda forgatás volt! És még mindig megvannak az ujjai.
Várja már, hogy hazamehessen?
Nem is tudom. Nem jó hazatérni, amióta elvesztettem a legjobb barátnőmet.
Részvétem. Mikor hunyt el?
Ó, nem, csak...
Már nem beszélünk egymással.
Ő biztos jól van, mert már nem okozok zűrt.
Hát, ha nem siet haza,
a következő forgatási helyszínre is eljöhetne velünk.
- A Galápagos-szigetekre? - Ott meleg van.
És felülmúlhatatlan a kilátás.
Galápa-zar.
Hát, jót tenne a napfény.
De szólok, hogy szűkös a büdzsé.
Senkit nem érdekelnek az óriásteknősök.
Egy celeb talán segíthet ezen.
Szarul áll.
Nagyon csinos vagy.
Csak nem Kate Mularkey?
- Szia! - Ó! Ő pedig Marah. Micsoda ruha!
- Mi is a bálra keresünk ruhát. - Izgalmas.
Jól áll neked az a kalap. Vidám.
- Köszönöm. - És...
Hogy van?
Jól vagyok. Igen.
Jól halad a kezelés,
és szerencsére az orvosok is kiválóak.
Lépegetünk előre.
Csodálatos ember vagy.
Inspiráló a felfogásod,
és komolyan mondom, ha bármiben segíthetek...
Végül is kifizethetnéd a ruhát...
Ó, rendben!
- Örömmel. - Dehogyis, csak vicceltem!
- Kate, jól vagy? - Anya?
Jól vagyok. Köszönöm. Csak...
Hozzak egy kis vizet?
- Jaj, ülj le, szegénykém! - Minden rendben, hölgyem?
A barátnőm rákos.
Elnézést.
Minden rendben. De jobb, ha most...
Elmegyünk. Sandra, örülök, hogy találkoztunk.
Félretegyem ezt önöknek?
- Igen, visszajövünk érte. - Jól van.
Sosem megyünk vissza oda, igaz?
Csak én nem.
Én sem.
Úgy sajnálom, drágám!
Semmi baj, anya.
Kárpótollak érte.
Jövő hétvégén elviszlek a plázába. Ott úgyis jobb a választék.
Oké.
Nem mehetnénk be?
Menj előre! Egy perc, és megyek.
Bassza meg!
Itt Tully. Győzz meg, hogy miért hívjalak vissza!
Gondoltam, megpróbálom újra.
Isten tudja, miért próbálkozom még. Nyilvánvaló, hogy nem érdekellek.
Így állsz bosszút azért, hogy nem hívtalak vissza a baleset után?
Ez azért őríjtő.
Te cseszted el, mégis te neheztelsz rám.
Nekem kéne neheztelnem rád.
Hagyjuk! Ne is hívj vissza!
Itt Tully. Győzz meg, hogy miért hívjalak vissza!
Dacból mondtam.
Kérlek, hívj vissza!
Ha szeretnél. Ha nem szeretnél, és eleged van belőlem, akkor ne tedd, de...
Most nagy...
Nagy szükségem lenne rád.
Azt hiszem, ezért hívogatlak. Hallani szeretném a hangod.
Még ha csak a hangpostán hallom is.
Csak arról van szó...
hogy baj van, és nagyon nehéz most nekem...
Hívj vissza, jó?
Vagy ne!
Ne áltass, Tul!
Csak te olvastad el korábban a darabot.
Csodabogár vagy.
Megérdemled, hogy Júlia legyél.
- Ha Waverly nem látja ezt, akkor hülye. - Rómeó!
Párbajozhatok, és a végén a saját kardomba dőlhetek.
Gyere! Megvan a lista.
Mi a fene?
JÚLIA: TULLY HART
- Gratulálok, Tully. - Ne gratulálj nekem!
Ez biztos valami tévedés. Én nem lehetek Júlia.
- Kate... - Semmi baj.
Majd szolgát alakítok.
Tudtuk, hogy nem leszek főszereplő.
Egyszerűen... Nem vagyok Júlia.
Én sem vagyok az!
Mi ütött magába, Mr. Waverly?
Neked is jó napot!
Miért osztott rám szerepet? Nem akartam.
Mert jó voltál.
Meg se próbáltam játszani.
Nem próbáltad eljátszani Júliát,
de előadtad magad, ahogy itt, az osztályban is.
De van, aki szívesen eljátszaná Júliát. Például Kate Mularkey.
Ő már így is kitűnő tanuló.
Te is az lehetnél.
Mégis csak közepes az átlagod.
Az a dolgom, hogy megszerettessem veled az irodalmat,
és a színdarab a megoldás.
Tessék?
Valld be, imádod a reflektorfényt.
Erősnek érzed magad tőle.
Legyőzhetetlennek.
Legalább fontold meg!
Ne értem, hanem Shakespeare halhatatlan szavai iránti tiszteletből!
Sörözni vagy nem sörözni?
Van elég sör ahhoz, hogy berúgj. Tea is van, meg keksz és kolbászos kifli.
- Theo motort bérelt Rómában... - Jaj, ne!
De már az elején leesett róla.
- Hátul elszakadt a gatyája. - Jaj!
Igen, végigszakadt a közepén. Borzasztó volt.
- Vicces. - Naná!
Neked. Akkora nevetés tört rá, hogy még horkantott is.
Igen, úgy szokott.
Így!
De mondjak valamit? Azt hiszem, épp ekkor szerettem beléd igazán.
Fura, de az előző partnere is brit volt.
- Nem, apa, ausztrál volt. - Mindegy. Egyre megy.
De látom, hogy maga nem hordja fenn az orrát.
Jó ember.
Nagyon köszönöm, Mr. Mularkey.
- Akkor... - Tegeződjünk! Szólíts Budnak!
Akkor Bud. Még egy sör jöhet, Bud?
Jöhet, mielőtt becsavarodom. De erős!
Rögtön jövök.
Derék legény!
Ugye?
És nagyon kedves, udvarias, figyelmes, ráadásul helyes is.
- Igen, jóképű. - Az.
Hát igen. Annyira...
Sokkal jobb, mint Johnny.
Tessék?
- Igen. Ég és föld. - Ne túlozz!
Jobbra cserélted.
- Sokkal. - Sokkal.
- Anya... - Igen.
Ez nem verseny.
Anyáddal nagyon megkönnyebbültünk,
hogy kidobtad Johnnyt, és egy igazi férfit találtál.
Csodákat tett veled az európai út.
- Haver, nem tudtam, hogy eljössz! - Szia! Azt hiszem...
- Mindenki itt van! - Egy perc!
- Jó látni. - Emlegetett szamár.
Johnny! Szia! Mit keresel itt?
Bocs, nem tűnt fel, hogy bulit szerveztek.
Hát, csak elhívtunk pár családtagot, hogy bemutassam nekik Theót.
- Jó, akkor nem is zavarok. - Várj! Mit akartál...
Ó, hát csak...
Stannek bejött a sztori,
és elmondtam neki, hogy mennyit segítettél,
úgyhogy szeretné, ha visszajönnél.
Biztosan telefonon is elmondhattam volna, de az a fő,
hogy tiéd az állás, ha szeretnéd.
Hűha!
Nem is tudom, mit mondjak.
Köszönöm.
Nincs mit, Mularkey.
Elnézést, de egy kis figyelmet kérnék.
Csak egypár szót szeretnék szólni.
Először is, én...
Illetve mi,
Diana és én...
Ezt leveszem. Egy szót se hallok tőle.
Nagyon örülünk, hogy velünk muriztok.
Azt mondják, nem az számít, hova mész,
hanem hogy kivel.
És Kate-nél jobb útitársról
álmodni sem lehetne.
Vagy ezer hely is van,
ahova szívesen elmennék veled.
És kérdezni szeretnék valamit tőled.
Nem tréfál!
Kathleen Scarlett Mularkey...
hozzám jössz?
Igen!
Istenem!
Ez az!
- Istenem! - Várj csak!
Nos...
Ez a nagyié.
Úristen!
- Te jó ég! - Te jó ég!
- Eljegyeztek! - Istenem!
Ó, gratulálunk!
- Üdv a családban, Theo! - Köszönöm szépen.
Hadd ölellek meg!
Rendben!
Gyönyörű! Hozom a fényképezőgépemet!
- Istenem! - Ez az!
Ne félj! Én vagyok az, Howard!
A biztonsági őr. Emlékszel?
Hogyan...
Lenyomoztam, hol laksz.
Kopogni akartam, de nyitva volt az ajtó. Mit ünnepeltek?
Figyelj, Howard, nem maradhatsz itt.
De barátok vagyunk.
Te mondtad.
Segítettem neked.
Bajba kerültem miattad.
- Sajnálom, de... - De mi?
Nem érsz rá beszélgetni velem? Túl nagy sztár vagy?
Menj el!
Ne szórakozz! Az adósom vagy.
Segítség!
Hívjátok a rendőrséget!
- Maradj a földön! Ne mozdulj! - Jaj, Tully!
- Oké, lefogtam. - A földre!
Fogd meg a lábát!
- Így ni. - Jól vagyok, anya. Tényleg.
Ó, édesem, engedd el magad!
Azért jöttem, hogy segítsek.
Segítesz is. De nem kell aggódnod miattam.
Kimerültnek tűnsz.
Igen, ez a kemóval jár.
Ez normális. Semmi baj.
Olvastam, hogy a mentális egészség is fontos ezen az úton.
A gondolkodásod teremti a valóságodat.
Olvastam egy könyvet, aminek ez a címe: A Titok.
Tudom, hogy Johnny szépen gondot visel rád,
de látom rajta, hogy mennyire megviseli.
Johnny jól van. Mind jól vagyunk. Mindenki jól van.
Nem veszed fel a kapcsolatot Tullyval?
Most nagy szükséged lenne egy barátnőre.
Aha.
Majd átgondolom.
Jól van.
„De csitt...”
„De csitt, mi fény nyilall az...”
- Bocs! Nem... - Azt hittem, nincs itt más rajtam kívül.
Nincs is. Nem igazán vagyok itt.
Nem is biztos, hogy szabad itt lennünk.
Kate Mularkey szabályt szeg?
- Tudod a nevem? - Mi van?
Még szép! Iskolatársak vagyunk, te dinnye!
Igaz, de még sosem beszéltünk egymással.
Mert folyton csak Tully Harttal lógsz.
Bemutathatlak neki, ha szeretnéd.
Látszatra menő és távolságtartó, de igazából kedves és normális.
Kösz. Bár úgyis találkozom vele. Ő lesz Júlia.
- Igaz. - Igen.
- Tökéletesek lesztek együtt. - Ezt erősen kétlem.
Mert a felét nem értem ennek a baromságnak.
Ezt figyeld!
„Kelj, szép Nap És az irigy holdat öld meg”
Mi a fenét jelent ez?
Hottentotta az egész. Csak eljátsszák, hogy értik, hogy okosnak tűnjenek.
Na jó.
Azt mondja ezzel, hogy Júlia olyan szép, hogy még a hold is irigy rá,
ami nem semmi,
mert a mitológiában a hold a szüzek őrzője,
és...
Ezt tavaly olvastam,
mert érdekelt, és kivonatot is olvastam,
persze nem csalni akartam, csak...
Kate!
Hahó!
Szia! Hát itt vagy! Már mindenhol kerestelek. Mit keresel itt?
Semmit. Csak a szövegemet gyakorolom.
Nem igaz.
Nem, itt sírtam a hülye darab miatt, de nem akartam, hogy sajnálkozz rajtam.
Tényleg? Nem is vagy szomorú.
Sőt, nagyon is boldog vagy. Mi van?
Na jó...
Váratlanul egy varázslatos és különös dolog történt velem.
- Talán igaz se volt. - Miről beszélsz?
„Szerelmünk bimbaját a nyári szellő
Virággá érleli, ha látlak újra”
Kimerítő volt a repülés!
Milyen messze van a hotel?
Csak pár kilométerre.
Aranyszabály:
adj magadnak pár napot a jetlag kipihenésére,
mielőtt felszállsz egy újabb gépre!
Szívesen körülnéznék itt egy kicsit.
Chile gyönyörű.
Már úgy értem, nappal.
Bámulatos,
hogy országra országra ugrálunk,
és sosem tudjuk előre, hogy mit hoz a következő kaland.
Kezdesz közénk tartozni.
Végre van térerő! Halló!
Ellenőrzöm a mobilomat. El is felejtettem, milyen a civilizáció.
18 NEM FOGADOTT HÍVÁS KATE
Tul?
Mindenki elment. Csak Theo nem.
Itt marad őrködni az éjjel.
Férjnek való pasas.
Nagyon büszke voltam, mikor az emberek elkezdtek felismerni,
és találkozni akartak velem.
De a hírnév a gáz alakokat is az emberhez vonzza.
Jaj, drágám!
Legszívesebben elbújnék, és letépném azt a hülye reklámot.
Ugyan már, Tul! Keményen dolgoztál, hogy előbbre juss.
De igaz, hogy nem árt óvatosnak lenni.
Nem hagyjuk nyitva az ajtót, és titkos lesz a telefonszámunk.
Vigyázunk rád.
Soha többé nem hagyom, hogy rád szálljon valaki.
Nem csak erről van szó.
Férjhez mész.
- Ahhoz a bátor brithez. - Istenem! Szürreális ez az egész.
Az bizony! Nem semmi gyűrűt kaptál!
Igen.
- Hogy fogok boldogulni nélküled? - Ne beszélj butaságokat!
Mindig melletted leszek.
Örökre a nyakadon maradok.
Mit keresel itt?
Kate keresett.
Mi a baj?
Az emeleten van.
A feliratot fordította: Kanizsai László