ПРОВУЛОК СВІТЛЯЧКІВ
Гаразд, моя черга. Правда або дія?
Правда.
Добре, дія.
- Гаразд. Заплющ очі. - Добре.
Тепер зніми окуляри.
Так, ваша величносте міс Гарт.
Можна розплющити очі?
- Талл? - Я тут, Маларкі.
- Привіт. - Привіт.
Вибач. Не віриться, що це ти.
Уже рік минув?
Про що ти, дивачко?
Не пам'ятаєш?
Ми посварилися. Ми більше не подруги.
Ти так довго спала.
Сеанс майже закінчився.
Боже, тобі, мабуть, так нудно тут сидіти. Це необов'язково.
Жартуєш? Обожнюю це місце. Тут краще, ніж в економ-залі аеропорту.
Ой. Зараз.
Дякую.
Справа просувається.
Ти сплела аж п'ять сантиметрів.
Вистачить на краватку-метелика.
Ну ти й козел.
Чи крихітну шкарпетку для чихуахуа.
Тобі пощастило, що я не можу підійти.
Минуло 90 хвилин. Як почуваєтеся?
Добре. Цього разу не так нудить.
Дякую. Усі тут так добре про мене дбають.
Ми вам раді. Ви як промінь сонця.
Відпочивайте. До зустрічі через два тижні.
- Добре. - Дякую.
- Кейт, я сам усе зроблю. - Навіщо? Щоб я відпочила?
Я відпочиваю цілий день. Мені треба рухатися.
З чим ти хочеш сандвіч?
З гірчицею. Якщо в нас є.
Дякую.
Привіт. Допомогти?
- Ні, я сама. Як там школа? - Добре.
Ти подякувала татові Рейчел, що підвіз тебе?
Так. Він сказав, що з радістю це робитиме.
У бабусі Рейчел був рак, тож вони розуміють.
Я отримала квиток на зимові танці. Ми з Тайлером та Еммою йдемо разом.
Твої перші танці, боже мій!
Ходімо на вихідних у ТЦ, купимо ідеальну сукню.
- Добре. - Що, справді?
Чудово. Дякую, мамо.
Отже, ти підеш купувати сукню?
- Зі мною? - Так, звісно.
І я зроблю багато фото «Полароїд» кожної сукні
й розплачуся посеред магазину,
бо мій маленький кролик так швидко росте?
Звісно.
Буде весело.
Гаразд. Ходімо в суботу.
- Так. - У суботу? Ні. Якщо хочеш.
Авжеж, хочу.
Звісно, але не треба давати обіцянок. Слухай своє тіло.
- Я це зроблю. - Хімія пройшла успішно?
Було нудно, але твій тато склав мені компанію.
- Я це зроблю. - Мамо, я сама.
- Я хочу зробити тобі сандвіч. - Я зроблю. Ти зробила мені.
Це легко. Іди постав чайник.
- Так. - Зараз 16:15. Ти знаєш, що це значить.
Прийми ще одну пігулку від нудоти, якщо треба. Тобі треба?
- Я зачекаю, бо... - Ти якась утомлена.
Хочеш сісти?
- Я не втомилася. - Ти втомилася?
Я почуваюся непогано, з огляду на обставини, тож...
Ви подзвонили Таллі. Якщо це нецікаво, я не передзвоню.
Гей, це я. Не віриться, що в тебе досі той самий автовідповідач.
Тож... так.
Я знаю, що ми давно не спілкувалися, але я про тебе думала,
і, здається,
настав час поговорити.
Передзвони мені, добре?
Якщо ні, я знайду фотографії з коледжу,
де ти із жахливою завивкою, і продам їх у таблоїд.
Жартую.
Це Кейт, до речі.
Маларкі.
У заміському маєтку його родини
було неймовірно шикарно.
Шикарно.
Це майже замок.
Там бальна зала з величезним каміном,
і він поводився трохи нахабно.
Це ти зараз так говориш?
Слухай! Він поводився як принц, типу: «Дозволь тебе запросити на танець?
Заради тебе я відрубаю комусь голову».
Я не можу передати його акцент, але ми сміялися,
і тоді він сказав це.
«Я тебе кохаю».
Усе це було схоже на казку.
Ого. Ну, мабуть, ти була на сьомому небі.
Була. Здається.
- На сьомому небі - тобто щаслива? - Не знаю.
Але я рада, що ти повернулася. Відсвяткуємо як слід!
Не треба влаштовувати мені вечірку.
Жартуєш? Я її планувала, відколи ти поїхала.
Хіба ти не хочеш похвалитися, які ви з Тео закохані?
Авжеж. Так. Я просто не хочу нікого мучити.
Ти про Джонні? Усе гаразд. Ми його не запросимо.
Як він? Тобто я не думала про...
- Як він? - Як і раніше. Набридливий австралієць.
Зустрічається з кимось?
- О, люба... - Що? Я...
- Шість тижнів у Європі не допомогли? - Дуже допомогли.
Я закохана в Тео по вуха.
Дякую, що провела мене на роботу. Хоча ти не мала вибору.
А це справжня причина, чому я привела тебе сюди.
Боже мій. Таллі! Оце так!
ТАЛЛІ ГАРТ ВИХІДНІ О 18:00, KPOC ТАКОМА
- Ти величезна! - Я знаю!
Господи, це неймовірно!
Маларкі!
- Привіт. - Подобається нова реклама?
Так.
Як поїздка?
Ти така засмагла.
Ми багато ходили пішки,
тепер я знаюся на бруківці.
Як цікаво.
Саме так. Було цікаво.
Боже мій, це ж
Таллі Гарт?
О боже, це ви!
З новин! І на тому білборді теж ви!
Вибачте. Я Джойс.
Привіт, Джойс.
Вітаю. Ми з донькою постійно вас дивимося.
Вона вчиться на журналістку. Хоче бути такою, як ви.
Ого. Знаєте що?
Нехай зателефонує мені.
Я проведу їй екскурсію по студії.
Як добре з вашого боку, міс Таллі Гарт!
- Була рада познайомитися, Джойс. - Дякую! Тобто так!
Я теж дуже рада познайомитися.
Бувайте.
Не любиш, коли тебе впізнають, так?
Що? Я не вибачатимуся, бо люблю знайомитися з людьми.
Не людьми, а прихильниками.
То що? Саме тому я це роблю.
Мене не цікавлять гроші, білборди
чи добрий столик у ресторані.
Так, бо ти все це ненавидиш.
Я просто кажу, що бонуси добрі, але це не головне.
Головне - спілкуватися з людьми, як-от із Джилл.
- Її звати Джойс. - Байдуже.
Але Джойс та інші люди, на чиї життя ми впливаємо, -
от чому я це роблю.
Тому ми всі це робимо.
Я більше цього не роблю, бо мене звільнили,
тож піду на співбесіду до страхової компанії
і прикинуся, що мене цікавить страховка.
Це буде моя найкраща вистава.
Ні пуху, Маларкі.
- Ні. - Так.
Вона зламала обидві ноги. Принаймні так кажуть.
- Господи, бідна місіс Г'юїтт. - Так.
Мабуть, її хтось замінить.
Або цей курс скасують.
Кого обходять вигадані історії, коли у світі відбуваються реальні події?
Іноді вигадані історії реальніші за реальність.
- Це нелогічно. - Вітаю всіх.
Я Сем Вейверлі. І скажу одразу: так, чутки правдиві.
Мене прислали сюди з майбутнього навчати вас англійської,
щоб ця неймовірна мова
збереглася після зруйнування Землі прибульцями.
Трохи про мене, якщо вам цікаво.
Мій улюблений розділовий знак - крапка з комою.
Моя улюблена людина - мій пес Гамлет.
І з 1969 по 1972 рік я слідував за Grateful Dead на гастролях.
- Не може бути. - Він жартує.
Я ніколи не жартую про Dead.
- А ти? Що цікавить тебе? - Мене? Футбол.
Завдяки Купу ми потрапимо на чемпіонат.
- Чудово. На чемпіонат... - Скоріше б це скінчилося.
- Що? Урок чи цей день? - Старша школа.
Таємнича дівчино, що розкажеш?
Це Таллі Гарт та її подруга.
Кейт. Я сиджу позаду тебе з дев'ятого класу.
Таллі Гарт, що найцікавішого ти прочитала цього року?
«Тайґер Біт».
Тобі пощастило. Деякі основні теми, які ми обговорюватимемо,
згадуються у «Тайґер Біт».
Слава, романтика, бурхливі гормони, підлітковий страх...
Бо цей курс...
Цей курс про...
Шекспіра.
Почнемо цей семестр приголомшливою
трагедією «Ромео і Джульєтта».
Я вважаю, що ці чудові п'єси
легше зрозуміти у постановці,
тому переконав директора дозволити мені поставити спектакль.
Запрошую вас на прослухування.
Навіть тих, хто ніколи не був на сцені.
Тал.
Ні.
Кохана. Ніхто від тебе не очікує зараз листів із подякою.
Я хочу їх написати.
Як ти взагалі знаєш, хто що спік? Здається, це все банановий хліб.
Це все банановий хліб.
Є таке правило - приносити хворому банановий хліб?
Це прояв турботи. Але хотілося б більше...
- Брауні. - Тістечок.
- Печива. - Булочок.
- Морозива. - Приїхав дядько Шон.
Чогось із шоколадом.
Гей! Вибачте, сподіваюсь, я не заважаю.
Я був поруч і подумав про тебе.
Мама попросила заїхати?
Що?
Ні.
Я просто хотів занести тобі це.
Сам спік.
Банановий хліб? Який ти турботливий. Дякую.
Добре.
Так.
То як справи? Тебе сильно нудить?
Не сильно. Іноді буває.
Імбирний ель допомагає.
Я запам'ятаю.
Імбирний ель.
Так.
Чий то телефон?
Так, чорт.
Де я його поклала?
Чому він у холодильнику?
Бо мій мозок підсмажений від хімії.
Щось важливе?
Це просто подруга з курсів письменництва, Вівіан.
Добре, що в тебе є друзі, на яких можна покластися.
Так.
Тут, на південному узбережжі Антарктиди,
ми бачимо найяскравіші та найжахливіші наслідки глобального потепління.
Позаду мене - найбільший у світі льодовик,
бар'єр Росса.
Він плавав у Південному океані сотні тисяч років.
Диво природи, яке повільно зникає.
Я навіть обличчя не відчуваю.
Я думала, ти вже звикла до холоду.
Я теж собі так казала, коли погодилася на цю роботу.
Це загартовує.
Річ не лише в холоді, але...
У нестерпній самотності?
До цього теж можна звикнути.
Сподіваюся.
Спочатку я теж сумувала за людьми, але потім згадала, що ненавиджу їх.
Тут мене ніхто не турбує, не відволікає.
Ні мобільного зв'язку, нічого.
Добре, що мені більше ніхто не дзвонить.
Напевно, тебе хтось чекає вдома. Ти ж Таллі Гарт.
Повір.
Мене ніхто не чекає.
Слава богу, ти вдома. Тепер я не з'їм усі цукерки.
Годі! Я думала, ти залишиш їх на вечірку.
Я теж, але вони мені потрібні. Співбесіда - відстій.
Мене постійно питали про плани на майбутнє:
«У вас є хлопець? Це серйозно?
Які плани щодо шлюбу та дітей?»
Це співбесіда, чи ви питаєте від імені моєї матері?
- Серйозно? - Так.
Потім він сказав: «Нам потрібен той, хто залишиться надовго».
Це така лажа.
- Чоловіків про це не питають. - Авжеж.
Ти сказала йому все, що думаєш?
Ще б пак! Я кинула в того типа степлер, назвала його сексистом і пішла.
- Добре. - Я жартую.
По-перше, я б так не зробила, по-друге, мені потрібна робота.
Знаєш, це трапляється з жінками щодня.
І це заважає нам робити кар'єру.
Я знаю. Але ми нічого не можемо вдіяти.
Ми робимо новини.
Ми можемо змінити світ для наступного покоління.
- Правда? - Для таких, як дочка Джилл...
Дочка Джойс.
Ми для них приклад.
- Ти для них приклад. - Зробімо про це репортаж, Маларкі.
Знаєш що? Ми щось знайдемо в оголошеннях.
Я піду на співбесіду як претендентка,
ми все запишемо прихованою камерою,
відправимо хлопця з таким самим резюме
і порівняємо співбесіди, щоб викрити подвійні стандарти.
- Ти проти? - Ні, я за. Чудова думка.
Але як ти підеш кудись під прикриттям? Тебе всі знають.
Так, твоя правда.
Нам потрібна невідома.
Гаразд, об'єктив з цього боку, отже, став сумку так.
Я почуваюся як шпигунка!
А ось твоє фальшиве резюме.
Воно дуже вражає.
Якби я керувала компанією з продажу медичного обладнання, взяла б тебе.
- Чекай, медичне обладнання? - Відповідай коротко.
- Ти зможеш. - Гаразд.
У нас проблема. Генк захворів.
- Чорт! - Ні, ми все одно це зробимо.
- Відправте мене. - Справді?
Ну, я не актор, але можу зіграти роль чоловіка.
Потренуюся говорити з американським акцентом.
Авжеж. Кейт піде перша, ми підготуємо тебе.
- Таллі. - Зрозумів.
Зрозумів... Так.
Я ще потренуюся. Це ж треба.
Стара команда знову разом готує новини.
Я скучив за цим.
- Так. Я теж. - Гаразд. Їдьмо. Почнімо шоу.
«...засяяли б на небі так яскраво,
птахи подумали б, це день, і заспівали б.
Схилилася на руку край віконця...»
- Дякую, що пішла зі мною. - Так.
«Якби я був рукавичкою, міг би торкнутися її щоки».
- Я отримаю за це оцінку? - Ні, ти отримуєш щось значно менш цінне.
Мою повагу. Дякую. Гаразд, хто наступний?
А. Таллі Гарт.
Ні, я не на прослухування. Я прийшла з подругою.
Якщо ти дивишся, як однокласники виливають душу на сцені,
ти теж повинна це зробити.
Гаразд.
Ромео, Ромео!
Де, трясця, той Ромео?
Гаразд! Цікава інтерпретація.
Наступний.
Будь ласка.
«О Ромео, Ромео, де ж ти, Ромео?
Зречися свого батька, свого імені.
Якщо ні, то присягни
мені в коханні, і я більше не буду Капулетті.
Твоє ім'я - мій ворог.
Не ти, хоча ти й Монтеккі.
Що таке Монтеккі?
Це не рука... Це не рука, не нога...
Нога... Не рука...
Не рука, не лице...»
Ми не чуємо тебе, люба. Трохи голосніше.
«Ані жодна інша частина тіла!
О, назвися іншим іменем!
Що в імені такого?
Те, що ми називаємо трояндою, під будь-якою солодкою...»
Вибачте.
«Під будь-якою іншою назвою теж пахне солодко».
Дуже дякую. Нагадай, як тебе звати.
Кейт Маккензі.
Розкажіть про ваш досвід.
Я почала працювати у продажах чотири роки тому, доросла до менеджера.
Що ж, я почав продавцем,
через кілька років мене підвищили до менеджера.
Вражає. Бачу, ви маєте лідерські навички.
Я використала систему щомісячних винагород і втричі збільшила дохід.
Я не впевнений, як наша команда відреагує
на такий стиль управління, здається, це трохи агресивно.
Знаєте, Мітчу, коли я бачу те, чого хочу, я це беру.
Ого. Мені подобається ваша наполегливість.
Ця робота передбачає довге спілкування з клієнтами.
Ви часто не встигатимете. приготувати вдома вечерю.
Ми серйозно працюємо і серйозно відпочиваємо.
Це якраз для мене, Мітчу.
Не хочу забігати наперед, але, думаю, ви нам підходите.
Нічого собі!
Дякую, міс Маккензі.
Ми вам повідомимо.
Супер.
Він запросив мене на гольф у вихідні.
Він хоче, щоб я була на кухні босоніж і вагітна.
Чудово. Мені аж кортить викрити його.
Це приватна власність. Сюди не можна.
Боже мій.
Ви Таллі Гарт.
Так. А вас як звати?
- Говард. - Говард. Гарне ім'я.
- Гадаю, ви тут працюєте. - Я охоронець.
Їм пощастило з вами. Очевидно, ви добрий працівник.
Не можу повірити, що це ви. Я дивлюся вас щовечора на KPOC.
Стривайте, ви робите репортаж?
Я знав, що наші стетоскопи несправні.
Говарде, бачу, ви цінуєте добру журналістику.
Правда в тому, що я маю взяти інтерв'ю в офіс-менеджера,
але нічого не вийде без елементу несподіванки.
Ви можете впустити нас без запису?
Ну... гаразд.
- Для вас, міс Гарт. - Прошу, друзі звуть мене Таллі.
Звісно.
Таллі.
З вас випивка, народ.
Чудові сьогодні зйомки. І в тебе всі пальці на місці.
Хочеш повернутися додому?
Не знаю. Удома все не так, відколи я втратила найкращу подругу.
Співчуваю. Давно вона померла?
О ні. Ні, вона...
Ми просто більше не спілкуємося.
У неї, мабуть, усе чудово, бо я не псую їй життя.
Якщо не хочеш повертатися додому,
можеш поїхати зі мною й командою на наступні зйомки.
- Галапагоські острови? - Там тепло.
І краєвиди неперевершені.
Галапарозкіш.
Ну, мені б не завадило сонце.
Хочу попередити, що фінансування мало.
Усім начхати на велетенських черепах.
Ну, може, й ні, якщо з вами буде зірка.
Я огидна.
Ти прекрасна.
Це Кейт Маларкі?
- Гей! Привіт. - Ой! І Мара. Яка сукня.
- Ми теж шукаємо сукню на бал. - Чудово.
Гарний капелюх. Стильно виглядає.
- Дякую. - Тож...
Як ти?
Усе добре. Так.
Лікування протікає без проблем,
у мене чудові лікарі,
ми просто робимо крок за кроком.
Ти неймовірна.
Знаєш, це так надихає,
серйозно, якщо я можу чимось допомогти...
Якщо хочеш заплатити за сукню...
Ну, гаразд!
- Звісно. - Боже, ні, я жартую.
- Кейт, з тобою все гаразд? - Мамо.
Усе добре. Усе гаразд, дякую. Мені просто...
Принести тобі води?
- Бідолахо, присядь. - Мем, усе гаразд?
Моя подруга бореться з раком.
Мені дуже шкода.
Усе гаразд. Думаю, ми просто...
Підемо звідси. Сандро, я рада зустрічі.
Відкласти для вас цю сукню?
- Так, ми повернемося. - Гаразд.
Ми ж туди не повернемося?
Іди, якщо хочеш.
Ні, я не можу.
Вибач, доню.
Мамо, все гаразд.
Я все виправлю.
Через тиждень відвезу тебе в ТЦ. Там кращий вибір.
Добре.
Ходімо додому?
Так, іди вперед, я дожену.
Чорт.
Ви подзвонили Таллі. Якщо це нецікаво, я не передзвоню.
Я вирішила знову спробувати.
Бозна, чому я намагаюся. Очевидно, ти мене ігноруєш.
Це відплата за те, що я не розмовляла з тобою після аварії?
Це зводить мене з розуму.
Ти облажалася, а тепер ображаєшся.
Це я маю ображатися.
А знаєш, навіть не передзвонюй.
Ви подзвонили Таллі. Якщо це нецікаво, я не передзвоню.
Я не це мала на увазі.
Передзвони мені.
Якщо хочеш. Якщо не хочеш і між нами все, ти не мусиш, але...
Я...
Ти дуже мені потрібна. Ясно?
Мабуть, тому я й дзвоню тобі. Щоб почути твій голос.
Навіть якщо це лише автовідповідач.
Просто...
Мені дуже погано,
це так важко, і я...
Просто передзвони, добре?
Чи не дзвони.
Не обнадіюй мене, Талл.
Лише ти читала цю п'єсу раніше, з цікавості.
Бо ти дивачка. Але ти заслуговуєш бути Джульєттою.
- Якщо Вейверлі цього не бачить, він ідіот. - Ромео!
Я битимуся на мечах, а у кінці проштрикну себе.
Ходімо, список вивісили.
Якого біса?
ДЖУЛЬЄТТА: ТАЛЛІ ГАРТ
- Поздоровляю, Таллі. - Не треба.
Це помилка. Я не повинна бути Джульєттою.
- Кейт... - Усе гаразд.
Ні, я граю першу покоївку.
Ми обидві знали, що я не отримаю головну роль.
Я просто... Я не Джульєтта.
Я теж!
Якого біса, містере Вейверлі?
І тобі добрий день.
Навіщо ви дали мені роль, знаючи, що я не хочу?
- Мені сподобалися твої проби. - Я навіть не старалася.
Можливо, ти не стараєшся бути Джульєттою,
але ти граєш роль, так само, як і в класі.
Гаразд. Але є дівчата, які хотіли роль Джульєтти, наприклад Кейт Маларкі.
Кейт Маларкі вже відмінниця.
Ти маєш бути відмінницею.
Але оцінки в тебе задовільні?
Моя робота - змусити тебе полюбити англійську літературу,
думаю, п'єса - те, що треба.
- Що? - Визнай, ти любиш бути в центрі уваги.
Це дає тобі відчуття сили.
Непереможності.
Хоча б подумай.
З поваги якщо не до мене, то до безсмертних слів Шекспіра.
Пити чи не пити.
Пива вистачить на всіх. А ще чай, печиво, сосиски в тісті.
- У Римі Тео орендував мотоцикл... - Ні.
...і впав, намагаючись завести двигун.
- У нього порвалися штани. - Ні!
Так. Прямо по центру. Це було жахливо.
- І смішно. - Ще б пак.
Тобі. Знаєте, вона так сміялася, що почала пирхати.
У неї таке буває.
Ось так.
Але знаєте що? Гадаю, саме тоді я справді закохався.
Знаєш, цікаво, що її колишній теж британець.
- Ні, тату, він австралієць. - Яка різниця?
Але я бачу, що ти не нахабний.
Ти хороший.
Красно дякую, містере Маларкі.
- Тобто... - Будь ласка, називай мене Бадом.
Добре, Баде.
Ще пива?
Примусь мене.
Ой! Він сильний.
Зараз повернуся.
- Він мені подобається. - Він чудовий, правда?
О, і такий милий, ввічливий,
уважний і вродливий.
- Так, вродливий. - Так.
Знаю. Боже, він...
Він значно кращий за Джонні.
Що?
- Так. Вони як ніч і день. - І не кажи.
Ну, знаєш, ти знайшла собі кращу пару.
- Значно кращу! - Значно.
- Мамо... - Так.
Це не змагання.
Це правда, ми з мамою дуже раді,
що ти нарешті вигнала Джонні та знайшла справжнього чоловіка.
Подорож за океан пішла тобі на користь.
- Привіт, друже. Не знав, що ти прийдеш. - Так, мабуть...
- Шоне! Усі тут! - Секунду.
- Радий тебе бачити. - Про вовка промовка.
Джонні. Привіт. Чого ти тут?
Вибач, я не знав, що в тебе вечірка.
Ні, я просто знайомлю Тео з рідними.
- Звісно, я не відволікатиму тебе. - Що ти хотів...
О, просто...
Стену сподобався репортаж,
я розповів йому, як ти нам допомогла,
і він хоче взяти тебе назад.
Я міг би сказати тобі це по телефону, але,
якщо хочеш, робота твоя.
Ого.
Джонні, я не знаю, що сказати.
Дякую.
Без проблем, Маларкі.
Прошу вашої уваги.
Я хотів би сказати кілька слів, якщо можна.
По-перше, я...
Ну, ми,
Діана і я...
Я зніму ці штуки, бо нічого не чую.
Ми дуже вдячні, що ви прийшли на цю маленьку вечірку.
Як-то кажуть, головне не те, куди ти йдеш,
а з ким.
А Кейт - найкраща супутниця,
яку можна собі побажати.
Є тисячі різних місць,
куди я дуже хочу піти з тобою.
І я хотів тебе дещо спитати.
О, так!
Кетлін Скарлет Маларкі...
вийдеш за мене?
Так!
Боже!
Ну ж бо!
- Боже мій! - Чекай.
Отже...
Це бабусина.
О боже мій!
- Боже мій! - Боже мій!
- Я заручена. - Боже мій!
Ой. Ми дуже за тебе раді!
- Вітаємо в родині, Тео! - Дякую.
Іди сюди!
Гаразд!
Яка краса! Чекайте, візьму фотоапарат!
- Боже мій. - Іди сюди.
Не бійся. Це я, Говард.
Охоронець. Ми познайомилися кілька днів тому.
Як ти...
Я провів розслідування, дізнався, де ти живеш.
Хотів постукати, але двері відчинені.
Що за вечірка?
Слухай, Говарде, тобі не можна тут бути.
Але ж...
Ми друзі.
Ти так сказала.
Я допоміг тобі з репортажем.
- Через тебе у мене проблеми на роботі. - Вибач, але...
Але що?
Ти надто зайнята, щоб говорити зі мною? Ти велика зірка?
Іди звідси.
Це маячня. Ти мені винна.
Допоможіть!
Викличте поліцію!
- Лежи! Не рухайся! - Господи, Таллі!
- Я його тримаю. - Лежи!
Бери його за ноги!
- Ось так. - Мамо, зі мною все добре. Справді.
Доню, якщо це не так, не страшно.
Я хочу тобі допомогти.
І ти допомагаєш. Але не хвилюйся за мене.
Ти така виснажена.
Так, це через хімію.
Це нормально. Так буває.
Я читала про те, що психічне здоров'я
також важливе на цьому шляху.
Твоє мислення створює твою реальність.
Я читала книжку «Секрет».
Знаю, Джонні чудово про тебе дбає,
але я бачу, як це впливає на нього.
Мамо, з ним усе добре. З нами все добре. Усі в порядку.
Ти не думала зв'язатися з Таллі?
Зараз тобі якнайбільше потрібна подруга.
Так.
Так, я подумаю.
Ну що ж.
«Але м'яке...»
«М'яке світло пробивається крізь вікно...»
- Вибач. Ні... - Я не думав, що тут є ще хтось.
Ні. Мене тут немає.
Я навіть не впевнена, що нам можна тут бути.
Невже Кейт Маларкі така порушниця?
- Ти знаєш, як мене звати? - Що?
Звісно, знаю. Ми однокласники, дурненька.
Так, але ми ніколи не розмовляли.
Так, бо ви з Таллі Гарт завжди поводитеся таємниче.
Я можу познайомити вас, якщо хочеш.
Вона здається крутою й загадковою, та насправді вона приємна й нормальна.
Дякую, але я сам познайомлюся з нею. Вона грає Джульєтту.
- Так. - Так.
- Ви разом ідеально... - Дуже сумніваюся.
Бо я не розумію, що означає половина цієї хріні.
Дивися.
«Вставай, прекрасне сонце,
і вбий заздрісний місяць».
Що це взагалі значить?
Нісенітниця якась,
а люди вдають, що розуміють її, щоб здаватися розумними.
Що ж.
Ну, він каже, що вона дуже гарна, навіть місяць їй заздрить,
а це вже серйозно,
бо в міфології місяць -
охоронець незайманих дівчат, і це...
Я читала цю п'єсу торік,
просто з цікавості, а потім переказ,
але я не махлюю, просто...
Кейт!
Агов!
Привіт. Ось ти де. Я всюди тебе шукала. Що ти тут робиш?
Нічого. Повторюю свою репліку.
Неправда.
Ні, я плакала через ту дурну п'єсу,
але не хотіла тебе засмучувати.
Справді? Ти ніби не сумна.
Навіть щаслива. Що сталося?
Ну...
Сталося щось чудове,
і це було несподівано й дивно.
- Я навіть не впевнена, що це насправді. - Ти про що?
«Цей зародок кохання до зрілого подиху літа
стане гарною квіткою, коли ми знов зустрінемось!»
Який важкий переліт.
Далеко ще до готелю?
Лише кілька кілометрів.
Перше правило:
завжди виспися кілька днів,
перш ніж кудись летіти.
Я б хотіла трохи оглянути місцевість.
У Чилі гарно.
Удень.
Це неймовірно -
літати з країни в країну,
не знаючи, куди приведе наступна пригода.
Ти стаєш такою ж, як ми.
Так приємно знову бути на зв'язку. Алло?
Я теж перевірю телефон. Я вже й забула, що таке цивілізація.
18 ПРОПУЩЕНИХ ДЗВІНКІВ КЕЙТ
Тал.
Усі поїхали. Крім Тео.
Він хоче залишитися на ніч, щоб охороняти нас.
За нього варто вийти заміж.
Я так пишалася, коли люди почали впізнавати мене,
підходити познайомитися.
Але якщо всі тебе знають, то збоченці й диваки теж.
Люба.
Я просто хочу сховатися, зірвати той дурний білборд.
Ні, Тал. Ти наполегливо працювала, щоб цього досягти.
І так, мабуть, треба бути обережнішими.
Ми замикатимемо двері та змінимо телефонний номер,
але захистимо тебе.
Я більше ніколи не підпущу до тебе збоченців.
Йдеться не лише про це.
Ти виходиш заміж.
- За того хороброго британця. - Боже мій! Це схоже на казку.
І не кажи. Обручка вражає.
Так.
Як я житиму без тебе?
Не кажи дурниць.
Я завжди буду поруч.
Ми навіки разом.
Чого ти тут?
Вона мені дзвонила.
Що сталося?
Вона нагорі.
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк