A NETFLIX SOROZATA
Szia!
- Mi tartott ennyi ideig? - Az Antarktiszon voltam.
Még ilyen kifogást!
Tudod, hogy szeretek feltűnősködni.
Ha tudni akarod, miért nézek ki ilyen szarul,
gyulladásos emlőrákom van,
ami állítólag a legagresszívabb fajta.
Hát, ilyen az én szerencsém.
Kate!
Nem értem, te hogy bírod ezt.
Hogy folyton a figyelem középpontjában vagy.
Fárasztó.
Mindenki úgy bánik velem, mint a hímes tojással,
aggódnak értem,
és nem mondhatom el nekik, hogy...
félek,
mert akkor nem lennék bátor és inspiráló.
Mindnyájan nagyon szeretnek.
Igen.
Ez a legnehezebb.
Nem szeretnék tolakodó lenni,
de arra gondoltál, hogy...
tapló vagy?
Ez az én stratégiám.
Pont annyira vagyok szenya, hogy ha kiderül, hogy meghalhatok,
senkit se dúljon fel. Csak annyit reagáljanak: „Klassz, mikor?”
A francba, szúr a kötőtűm!
Szép.
Illik hozzád a színe.
Azt hiszem, végig neked kötöttem.
Oké...
Szia, Coop! Hogy telt a hétvégéd?
Amúgy tetszik a felsőm?
Egy perc alatt dobtam össze.
Azt azért nem mondanám, hogy „bombázó”.
Helló, Coop!
Szia!
Ó, szióka! Jó reggelt!
Bocs.
Ne kérj bocsánatot! Tetszik.
És érthető is.
Sajnálom, hogy jó ideje nem szexeltünk már.
Nem miattad. A kemó miatt.
Megértem.
De már nem járok kemóra.
Tudom, de a doki azt mondta, eltarthat egy darabig.
Már sokkal jobban érzem magam.
Tényleg?
Oké. Szóval...
Akkor megpróbálhatnánk?
Csak ha szeretnéd.
Persze. De csak ha részedről is rendben van.
- Nem muszáj... - Csókolj már meg, baszki!
- Várj, állj! - Jaj, ne haragudj!
- Jól vagy? Fájt? - Nem, csak nem szeretném...
Nem szeretném, ha látnád.
- Irtó ronda a kiütés, és... - Nem az.
De igen. Alig várom, hogy megszabaduljak tőle.
Előrehozhatnák azt a műtétet.
Hát pedig...
gyönyörű vagy.
Csak azért mondod, hogy felvidíts. Kopasz vagyok, és kiütés van a mellemen.
Sajnálom. Úgy értem,
folytathatjuk, csak a melleket hagyjuk ki.
Jó, oké, ha szeretnéd!
Te szeretnéd?
Csak rajtad múlik.
Tudod, mit? Felejtsük el, és...
Jó, menjünk a dokihoz!
Rendben.
Oké, akkor gyorsan letusolok. Vagy te szeretnél menni előbb?
Nem, jó lesz így. Én úgyse végzek egyhamar.
Oké.
Szeretlek, Mularkey.
Gyönyörű vagy.
Eláruljak valamit?
Mit?
A legjobb szex még hátravan.
Igen, persze.
Jól van. Nincs semmi baj, kicsikém.
„Tartsa úgy, mint egy labdát, míg a mellre tapad...”
- Igyekszem, de hiába. - „...és szopni kezd.”
Nem szopik.
„A babával együtt legyen nyugodt...”
- Szerinted az? - „...mielőtt új szöget próbálna.”
Ez már a negyedik.
Na jó, nem tudom, mit vársz még tőlem, Kate.
Segíts nekünk!
Segítek, de tudomásul kellene venned a tényeket.
Ne kezdd ezt!
- Kérlek! Éhes. - Éppen ezért szoptatom.
- Ott a tápszer. - Amiatt van cumizavara!
- Szerintem sokkal boldogabbak lennétek... - Nem adom fel!
Szoptatni fogom a babámat! Így szép és természetes!
- De ne büntessük magunkat! - Magunkat?
- Nem vennéd át? Muszáj fejnem. - Nem muszáj.
De igen. Hogy elég tejem legyen.
Semmi baj.
Meg fog nőni a melled, de addig is...
Magasságos cickók!
Kicsit felturbóztam őket. Mások rúzzsal meg szempillaspirállal trükköznek.
- Coop leszólta a melleidet? - Nem, csak kísérletezek.
Nem tudnál szurkolni nekem?
Jobb szurkolód vagyok, mint a zsepi.
Na jó.
Gyere! Rendbe hozom, mert túl göröngyös.
- Ennyi nem kell. - Jó, de túl kicsik se legyenek!
Hihetőnek kell lenniük.
De nem kéne ezt tenned Coopért.
Tudom.
Magamért csinálom.
Csodálatos volt az a csók.
Nőnek éreztem magam tőle, és nőnek is akarok kinézni.
Örülök, hogy jó volt a csók.
A „jó” nem kifejezés!
Kész testen kívüli élmény volt.
Még mindig szárnyalok tőle.
Az a legőrületesebb, hogy Coop korábban nem is érdekelt.
Olyan menő srác, hogy rá se hederítettem.
Csak egy szépfiúnak láttam,
akit körülrajonganak.
Hihetetlen, hogy pont én kellek a legmenőbb srácnak a suliban!
Örülhet, hogy ő kell neked!
Komolyan. Nézz a tükörbe!
Oké? Fogalmad sincs, milyen vonzó vagy.
Kösz, Tul. Ettől vonzóbbnak érzem magam.
Gyere!
Menjünk!
Úgy érzem magam, mint egy halálra fejt tehén.
Úgy fáj a tőgyem attól a hülye géptől!
Mennyit tudtál lefejni?
- Majdnem fél decit. - Fél decit?
Úgy értem, fél decit, ez nagyszerű!
Minden csepp számít. Az anyatej folyékony arany. A legjobb a babának.
Ezt hallottam már párszor.
A lényeg, hogy betettem a hűtőbe.
Így egy egész üveg anyatejünk lesz reggel.
Hol vannak a tanácsadó gyógynövényei?
Nem tudom.
Kétóránként kéne bevennem őket. A fenébe!
- Nézd, gondolkodtam, és... - Tully megy a tv-ben.
Telefonáljanak csak be, és tudassák velünk!
Egész nap mérsékelt hőmérsékletre...
A tulaj felhívott, hogy ha nem szedjük le a tetőről a parabolát,
ő szedi le, és kifizetteti a melót.
Mondtad, hogy szükségünk van rá? Muszáj látnom Tullyt.
A polgármester szerint a rendőrség megerősíti a biztonságot a városban...
Szerinted változott?
Talán a frizurája.
Mintha kisebbek lennének a mellei.
Tessék? Dehogy! Akkor már inkább nagyobbnak néznek ki.
Nem, csak a blúz és a fura szög miatt látszanak nagyobbaknak,
de valójában kisebbek, esküszöm.
Hogy lehetnek nagyobbak, de kisebbek?
- De azok. Én ismerem a melleit. - Mesélj!
Nincs miről. Nem látod?
Legalább két kosármérettel kisebbek.
Mellmániás lettél.
Igen. Másra se tudsz gondolni.
...végre leülnek beszélgetni. És most vissza a stúdióba!
Halló! Kérem, a sípszó után hagyjon üzenetet!
Istenem, Tully, csodás volt a tudósításod! Ez olyan izgalmas!
„Élőben New Yorkból. Tully Hart a helyi híradóban!”
Hú, Tul, nagyon büszke vagyok rád!
Istenem, ez hihetetlen!
Összeszedted a bátorságodat, és odaköltöztél. Őrülten hiányzol.
Ha már itt tartunk, megőrültem, vagy tényleg zsugorodnak a melleid?
Valószínűleg az előbbi.
Johnny szerint mellmániás lettem, mert nem tudok szoptatni.
Te jó ég, a kismama-találkozón
felsóhajtott egy nő, mikor elmondtam, hogy tápszerre szorulunk.
Ez egy rémálom.
De azért nem adom fel. Szoptatni fogok, az istenit!
Amúgy Marah-nak is hiányzol.
Leteszem. Megjött a szoptatási tanácsadó.
Na jó, majd hívj!
- Szia! - Szia!
- Szóval megvan... - Elvileg...
- Bocs. - Bocs. Mondjad!
- Bocs. - Mondd csak! Hisz te hívtál.
Csak azért hívlak,
mert holnap te viszel be.
Hétkor el kell indulnunk innen.
Jó, ott leszek.
Minden rendben?
Igen, Johnnyval ma megyünk műtét előtti megbeszélésre.
Izgulsz?
Nem. Már alig várom, hogy túl legyek rajta.
- Úgyse szerettem soha a melleimet. - Tessék? Pazar melleid vannak.
Úgy értem...
Az újak is azok lesznek.
Ezer százalék.
Bocs. Nem megy ez nekem.
Semmi baj.
Egyikünknek se megy.
Amúgy meg mi ütött beléd, hogy folyton bocsánatot kérsz?
Új ember lettem, Kate.
Már nem az vagyok, aki voltam.
Hát, azt hiszem, mindnyájan megváltoztunk.
Ne haragudj!
Te ne haragudj!
Hát, ez biztos fura lesz egy darabig.
Igen.
- Örülök, hogy visszatértél az életembe. - Én is.
Nem is tudom, hogyan bírnám ezt nélküled.
Bár sokáig kibírtam.
Tudom.
Bocsáss meg!
Ne kérj többször bocsánatot, jó?
Oké, bocs.
Na jó, mennem kell.
- Egy kalappal! - Kösz. Holnap talizunk?
Még szép!
- Szia! - Szia, anyu!
Most mi van?
Semmi.
Csak úgy szereted a tejet meg a kekszet, mint kis korodban.
Mert finom.
Semmi baj. Minden rendben lesz.
Jól van. Semmi baj, kicsim.
Átvenné, apci?
Persze.
Gyere szépen!
Hadd lássam!
Még mindig nem indult meg a teje.
Hát nem gyakorolta vele a mellre tapadást?
Dehogynem, mindent megtettem, amit javasolt.
Szedem a gyógynövényeket, iszom a teákat, kétóránként fejek.
Nem értem, miért nincs több tejem.
Mikor kezdjünk el beszélni arról, hogy ezt el kellene engedni?
El kellene engedni?
Szerintem Kate és Marah boldogabb lenne, ha csak tápszert használnánk.
Ez nem segít, apci!
Ancinak szüksége van a támogatására.
Ne aggódjon! Én nem adom fel. De nem ám!
Ez a beszéd, anci!
Ne feledje, erre termett a teste!
De nem lesz teje, ha stresszel.
Kerüljön közel a babához,
és hagyja, hogy a melle tegye, amire hivatott!
- Rendben. - Ne hátráltassa!
- Szerdán találkozunk. - Jó. Köszönöm.
Szerda, alig várom. Viszlát!
Az lenne stresszmentes, ha nem fizetnénk 200 dolcsit,
hogy a stresszeléssel stresszeljenek.
- Megéri, ha eredményre vezet. - De nem vezet.
Majd fog. Ha igyekszem, sikerül. Tudom.
Hallottad, ez a legtermészetesebb dolog.
Ha az, miért van szükségünk erre a nőre?
Mert valami baj van velem, és helyre kell hoznia.
Nincs veled semmi baj.
Hallod? Vele van gond: alkalmatlannak titulál, pedig nem vagy az.
És kiborító meg undorító, hogy apcinak hív.
Marah-t szoktatja így hozzá a szóhoz.
- Már az elején megmondta. - Tudom, de aggódom miattad. Ennyi.
Ne aggódj!
Amint tudok végre szoptatni, egy télikertben fogok lazulni
a cuki pelenkás, gyönyörű kisbabámmal,
aki a mellemre tapadva, békésen szopik,
míg én olvasok, és a napfényben sütkérezem.
Nincs télikertünk.
Kell egy, mert azt képzeltem el, és nem egy kikúrt poklot.
- Segítenél? Jaj! - Ez az.
- Megoldom. - Oké.
- Hova mész? - Sétálni.
Stresszmentesítek, közel kerülök a babához, és kurvára lenyugszom!
Rendben.
Jó szórakozást!
Egek, Danny! Mit keresel a lakásomban?
És te? Azt hittem, az Antarktiszra mentél.
És ezért morzsáztad le a kanapémat? Na ne!
Celeste áthívta a barátait, és én egyedül akartam lenni.
- Ennyi. - A nappalimban?
Te adtad ide a lakáskulcsod.
- Hogy ránézzek. - És öntözd a virágaimat.
- Meg is tettem. Még élnek. - Oké.
Kinyithatod a szemed, te marha.
Jól van.
Ez kínos, de terítsük ki a kártyákat!
Láttam a cicid.
- Erről ne... - Persze már mindent láttam.
Vagy 20 éve, szóval... De érted...
Mire célzol?
Mi? Semmire.
A melleim nem változtak. Még mindig jól néznek ki.
Egyetértek. Meglepően feszesek és teltek.
Meglepően?
Miért, ez jó, nem?
Mert...
Kérlek, menj el! Vége a bulinak, menj vissza a penthouse-odba!
Még lehet morzsa a párnák között...
- Menj már! - Oké.
Jó újra látni.
Dumcsizhatnánk majd.
Oké.
A kemoterápia eredményei biztatóak.
A masztektómia és a sugárterápia után 6-12 hónappal várható a mellrekonstrukció.
Van kérdése?
Nincs, alig várom, hogy túl legyek rajta.
Sosem kötődtem igazán a melleimhez.
Essünk túl a műtéten! Minél mellőbb, annál jobb, nem?
Hogy érzi magát a kemoterápia után?
Hát, elég nehéz volt a kemó.
A korai klimax, a hőhullámok, a változó hangulat,
de visszatért az étvágyam, és már nem okoz gondot a hajam.
Már nincs annyi véraláfutásom,
és vége a székrekedés meg a hasmenés közti libikókának.
Tehát ez mind jó hír.
És az intimitás? Még vannak gondjai a szexualitással?
Igen, akad pár.
Ez mind nagyon gyakori probléma.
A megszokott életének vége, de majd megszokja a helyzetet.
- Remek. - És visszatér az intimitás.
De most koncentráljunk a közelgő műtétre!
Egy mell elvesztése megterhelő lehet.
Természetes, ha meggyászolja a veszteséget,
de az élet megy tovább.
Bízzon a jövőben!
Én csak túl szeretnék már lenni a műtéten.
Úgyse volt valami különleges a mellem.
Szóval...
- Szuper. - Igen.
- Ennek nem jó a mérete. - Ne is mondd!
- A melltartónak lőttek. - Ne is mondd!
Szia-mia, mi újság?
- Azta! - Egek!
Ne aggódj, el volt dőlve tőled!
- Tényleg? - Persze.
- Oké. - Figyelem, színészek!
Isten megáldott egy arccal, most öltsetek másikat!
Szabadon idéztem.
A Hamletből.
Öltözzetek fel a próbához! Gyerünk!
Jó éjt!
Oly csöndesen aludj Mint amilyen szívem nyugalma, úgy
Hát így bocsátasz el, ily éhesen ?
Hát mit kívánsz ma éjjel, édesem ?
Esküdj hűséget, mint tenéked én
Ó, egek, álljatok le!
Jó, a szöveget megtanultátok,
de próbáljuk meg újra úgy,
mintha élnénk!
A színészkedés nem csak szövegfelmondás.
Életre kell kelteni a karaktereket és az érzéseiket.
Ne csak felmondjátok Shakespeare szavait! Érezzétek, éljétek át őket!
Szereted őt, Coop.
Ez nem igaz, Mr. Waverly.
De a színpadon az.
Átalakulsz Rómeóvá,
Tully pedig Júliává,
a lánnyá, akibe őrülten szerelmes vagy,
akiért minden akadályt ledöntenél,
még a saját családodat is,
csak hogy a hangjában sütkérezhess.
Szól
Szólj újra, fényes angyal !
Mert az éjben Fejem fölött nekem oly glóriás vagy
Akár a mennyek szárnyas hírnöke
A visszatorpanó, döbbent halandók Fehéren égre ámuló szemének
Míg nézik őt, hogy száll a lusta felhőn
A lég hullámain és elvitorláz
Ó, Rómeó, mért vagy te Rómeó ?
Tagadd meg az atyád, neved hajítsd el S ha nem teszed meg, esküdj édesemmé
És nem leszek Capulet én se többé
Ez az!
- Látod, Coop? - Igen.
Ez az.
Kiváló munka, Tully!
Oké, öt perc szünet.
- Érzed? - Szuper.
Érzed?
Nagyon jó voltál, Tul.
Köszi, tényleg átéreztem.
- Született előadó vagy. - Köszi.
Jól csinálja.
Elpakolok pár kelléket.
- Segítsek? - Ne!
Csak a serleget viszem vissza.
Értem.
- Oké. - Oké.
Menni fog, csak nyugodtan!
Csak...
- Jaj, hadd segítsek, hölgyem! - Köszönöm.
Kate!
Theo, szia! Hogy vagy?
Mi újság?
Szingli vagyok.
Még mindig... Mármint...
Igen, még mindig egyedülálló vagyok.
Nagyszerű, akkor a tiéd a világ.
Szabad vagy, semmi se köt le.
És hogy van...
Mindaz?
Mármint a megmaradt herém?
Jól, kösz a kérdést.
Remek. Illetve nem remek,
de remek, hogy megvan a heréd,
mármint az, amelyik megmaradt.
Állítólag nem is kell kettő. Egy csak tartaléknak van, tudtad?
És a szimmetria kedvéért.
Ezt bevetem a legközelebbi randin.
Theo, hát, örülök, hogy jól vagy.
Aggódtam,
hogy még mindig neheztelsz rám,
ki tudja, hol.
De ez már régi történet, nem?
- Ki emlékszik már rá, igaz? - Én.
Látom, babád született.
Igen, ő itt a kicsi Marah.
Marah, ő egy régi barátom, Theo.
Szia, Marah!
Hallom, Johnny a férjed.
Ezek szerint jól alakult az életed.
Ez csodás, Kate.
Rendben...
- Azért kicsit fáradtnak tűnsz. - Tényleg?
- Igen. - Katie!
Kate!
Meglepetésvendégeink érkeztek.
Fantasztikus.
Odavagyunk a meglepetésekért.
Ez...
- Add ide! - Végre elaludt.
Szóval inkább leteszem.
Tudom én, milyen új anyukának lenni.
Hogy milyen elfoglalt és fáradt vagy.
Ha anyám nem ugrott volna be bejelentés nélkül hetente kétszer,
nem is lett volna időm rá.
Bizony! Várj, míg két gyereked lesz!
Luca és Mia teljesen más időben alszik. Káosz van otthon.
Julia ráadásul éjjel-nappal szoptat.
Egyfős tehenészetnek érzi magát.
Ismerem az érzést.
Mellszívót használsz? Hisz nem dolgozol.
Serkenti a tejáramlást.
Gondjaid vannak? Ajánljak egy szoptatási tanácsadót?
Nem kell, mert...
Juliának nem volt ilyen gondja.
Sőt, túl sok is a teje, de ismerünk pár szakértőt.
- Nem kell, már van. - Miféle foglalkozás ez?
Szoptatási tanácsadó? Nincs semmi baj a tápszerrel.
A tápszer kiváló. Az összes fontos tápanyag benne van.
Mintha fehér kenyérrel és hot doggal etetnéd a babát.
- Én azzal etettelek. - Az 30 éve volt.
Ez már a ‘90-es évek. Az anyatej a legjobb a babának. Ma már tudjuk.
Badarság! Nekem bevált a tápszer.
Jól beszél! A tápszer jó alternatíva.
És megmenti a házasságot.
Elvégre a mell a férjnek való.
Fuj! Anya!
- Hát... - A babának van a mell.
Férjként kijelenthetem, hogy jó ez így. Nekem nem gond.
Várjunk! És ha adnánk Julia tejéből?
Tengernyi van a fagyasztóban.
Na jó, ki kér egy falatot? Van keksz.
És van tejünk is. Bolti.
Lehet, hogy nem táplálkozol rendesen. Sok kekszet eszel?
Éjjel-nappal csak sütit eszik, ahogy én is. Imádjuk.
Keksz, keksz, keksz.
Marah-nak is akartunk adni, de nem kellett neki.
Neki még veszélyes szilárd ételt adni.
Anya, csak viccelt.
Szerintem ez nem vicces.
- Bocs. - Nem véletlenül vagytok kimerültek.
Kate-nek táskás a szeme.
Ha tápszerrel etetnétek Marah-t, talán tudnátok aludni.
Na jó, ideje lefejnem a tejemet.
Úgyhogy félrevonulok egy kicsit.
Nahát, mégis tudsz kopogni!
Igen. Nézd, bocsánatot szeretnék kérni.
Semmi baj.
Végül is én adtam neked kulcsot. De hálás vagyok, hogy bocsánatot kértél.
- Kedves tőled. - Szóra sem érdemes.
Amúgy lehet, hogy a párnák közt felejtettem a mobilomat.
Oké.
Na és miért nem szóltál, hogy visszajöttél?
Haragszol rám?
Ugyan, dehogy!
Csak sok volt a dolgom. Kate-tel kapcsolatban.
Szóval kibékültetek.
Akkor már értem, miért nincs szükséged rám.
Tessék? Nem erről van szó.
Pedig úgy hangzik.
Egy pillanat!
Te haragszol rám?
Dehogy! Biztos nehéz megtenni tíz lépést az ajtómig.
Hűha! Te haragszol rám.
Nem haragszom, Tully.
Sokat voltunk együtt, amíg nem volt Kate,
most meg nem szóltál, hogy itthon vagy, de nem haragszom.
- Biztos? Mert nem úgy hangzik. - Biztos.
Na jó, talán megbántottál egy kicsit, de miért haragudnék?
Ez már-már cuki, Danny.
De zavaró is, mert ez már nem az ovi.
Sajnálom. Oké? Igazad van. Hülyeség volt.
Én sajnálom, hogy nem szóltam.
Azt hiszem, kerültem az embereket.
Mert...
Baj van... Kate kapcsán.
Nagy baj van.
Mi a baj, Tully?
- Szia, Tully! Nem láttad a pasimat? - Megtaláltam!
Bocs, hogy a te lakásodat használta férfikuckónak.
Nagyon zavarba jött a cickóincidens miatt.
Mire én: „Nőj már fel! Ez vicces.”
Aha, nagyon vicces.
Nem jössz át hozzánk egy italra?
Mesélhetnél az utadról.
Kate-hez indultam, és késésben vagyok. Máskor?
Jó, rendben.
Majd szólj!
- Tényleg? Na ne! - Igen. Nekem elhiheted.
Meglepetés!
Úristen! A frászt hoztad rám.
Mi van itt?
Ciciparti csak kettőnknek.
Johnny moziba viszi Marah-t, mi meg csajbulit csapunk.
- Igen? - Gondoltam, örülnél neki.
Jó bulizást! Ne rontsd el Kate-et!
És most íme a mellremek!
Ta-dam!
Vagy dudáljak inkább?
De lökött vagy! Jaj, nem ihatok! Holnap lesz a műtét.
Ne aggódj, szívem!
Alkoholmentes.
Akkor koccintsunk!
Oké.
Kösz az emlőkeket.
Nem ülsz ide hozzánk?
Egész nap erre vártam.
- Ülj ide! - Oké.
Az csak vészhelyzetre van. Ha esetleg tüsszentenék.
Értem nem kell ilyet tenned. Úgy vagy tökéletes, ahogy vagy.
- Tényleg? - Igen.
Te jó...
Te jó ég!
Ó, istenem!
- Nahát! - Nyugi!
- Még meghallanak. - Istenem!
- Ez eszméletlen volt. - Oké.
Mit is mondtál?
- Bocs. - Semmi baj.
Tudom, hogy nem akarod, hogy tudjanak rólunk.
Csak azért, mert mindenki mindenkiről pletykál a suliban,
és ezt utálom.
Ráadásul nemrég szakítottam Jessevel. Féltékeny és undok.
Nem hagyom, hogy bemocskolják, ami köztünk van.
Kettőnkért.
És szexi, hogy ha rád lesek a terem végéből,
tudom, hogy van egy jó titkunk.
Persze, teljesen igazad van.
Még sosem éreztem ilyet senki iránt.
Én sem.
Életem végéig emlékezni fogok a csókra.
Coop!
Úgy hiányoztál, Tul, a fenébe is! Senki mással nem csinálhatnék ilyet.
Te is hiányoztál.
- Meddig kell még itt ülnünk? - Amíg megszárad.
Ne már! Most megörökítjük a melleidet.
Ezt azért nem kéne mellőzni.
Pedig szemetek.
Ezt a melleidre mondtad?
Igen. Gimiben túl kicsik voltak.
Csak később nőttek meg, pont mikor kocogni kezdtem.
Akkor rájöttem, mi a gond a nagy mellekkel.
Aztán nem tudtam szoptatni velük, hiába igyekeztem.
Most pedig meg akarnak ölni.
Nem halsz meg.
Hát, nem lehet tudni.
A gyulladásos emlőrákban szenvedők 41%-a él öt évnél tovább.
Neked sikerülni fog.
Rendbe fogsz jönni.
Meglesz a műtét, utána meg a sugárterápia,
és meggyógyulsz.
Új cicid is lesz.
Ez nem izgat.
Különös.
Mindenki azt mondogatja, hogy meg fogom gyászolni
a veszteséget, de...
tévednek.
Hisz nincsenek olyan melleim, mint neked.
Tessék? Én mindig a te melleidre vágytam.
Micsoda? A tieid tökéletesek.
- Nem. - Nagyok, de hetykék.
Vajon milyen lennék kis mellekkel?
Más ember lennék, ha D helyett A lenne a méretem?
Kevésbé lennék sikeres? Sikeresebb lennék?
A vállamon nem lennének állandó barázdák
a melltartó szíja miatt?
Szerinted én más ember leszek?
Utána.
Nem.
Te sokkal több vagy a jó cickóidnál, Mularkey.
Levehetjük?
Igen.
Most nem tudjuk felvenni. Visszahívunk, ha Marah kétéves lesz.
Megkaptam az üzenetedet. Bocs, hogy csak most hívlak.
Kár, hogy nem lehetünk együtt.
Hát észrevetted a melleimet!
Kisebbek lettek.
Valami fejes úgy látta, hogy zavaróak és komolytalanok a dudáim.
Így mellkisebbítő melltartót kell hordanom.
Mintha a kisebb mellek dobnák meg az IQ-mat.
Baromság. És fájdalmas is.
Szorít.
De új vagyok itt, úgyhogy nem lázadhatok, legalábbis egyelőre.
De hidd el, hogy fogok! Kiszabadítom a cickóimat.
Szerinted hiba volt New Yorkba költözni?
Hogy lehet még mindig jetlagem? Egy hónapja itt vagyok.
Figyelj, drágám, ami a szoptatást illeti...
Hallani a hangodon, hogy kivagy.
Figyelj, nem baj, ha elengeded az álmodat.
Tudom, szépen kitaláltad,
hogy a télikertben olvasol, és eteted a babát,
s a többi.
Ne készítsd ki magad!
Ne érezz bűntudatot! A gyereknevelés anélkül is elég nehéz.
Úgy hallottam.
Hát, én így látom.
Oké, elvileg kész a nyomat.
Rójuk le tiszteletünket a melleid előtt!
Mehet? Nyisd ki a szemed!
Jól vagy, édes?
Olyan szépek!
Csak most jöttem rá.
Merre jártál?
- Sehol. - Sehol?
Te kis kacér!
Bocs, milyen volt?
Jó volt.
- Igen? - Igen...
Csókolóztunk, aztán simogatni kezdett,
én meg az ölében mozogtam.
Oké.
Aztán rohamom volt, de jó értelemben.
Lehet, hogy orgazmusod volt, Katie.
- Ó! - Egen.
Hűha!
Coop, te Mularkey-vel voltál hátul?
Persze, fantáziálj csak!
Ez komoly?
Oké.
- Szia! - Üdv ismét!
Az időzítésem továbbra is kifogástalan. Bocsánat.
Igaz is, ma már másodszor zuhanyoztam.
Honnan tudtad volna?
Segíthetek valamiben?
Igen.
Mikor korábban itt voltam, úgy éreztem, mondani szeretnél valamit.
Szóval csak...
Kate rákos.
Tessék?
Istenem!
Egek! Basszus!
Sajnálom.
Mennyire súlyos?
Hármas stádium.
Gyulladásos emlőrákja van.
Nagyon ritka és agresszív.
Sokszor félrediagnosztizálják hagyományos mellráknak.
Félek, hogy meg fog halni.
De nem mutathatom ki ezt neki,
mert az a dolgom, hogy higgyek a lehetetlenben.
Jól van.
Szóval,
ez a hír.
Bocs, hogy nem szóltam az érkezésről.
Semmiség. Nem tudom, mit terveztél az estére,
de Celeste a hétvégére elment jógázni,
és egy hónapja szemezgetek a boraiddal.
Nyissunk fel egy üveget, és nézzünk meg egy szörnyű horrorfilmet!
Csak 20 év kellett hozzá, de végre kivettem Az ördögfiú fia 2- t.
Rendben! Tökéletes!
- Jó lesz? - Igen. Melegítőbe bújok.
Nyiss ki egy vörösbort, de ne a Petrust!
Különleges alkalomra tartogatom.
Oké.
Köszi.
- Szia! - Szia!
Társaságra vágysz?
Jöhet.
Köszönöm.
Hékás, mit művelsz?
- Te kezdted. - Én nem rád céloztam.
Szeretlek, anya.
Én is szeretlek, drágám.
Minden oké lesz.
Itt leszünk, mikor felébredsz.
Mehetünk.
Kösz az emlőkeket.
Rendbe fog jönni.
TÍZ ÉVVEL KÉSŐBB
Nagyon kedves. Jól van, később még beszélünk.
Mindjárt kezdődik. Jól vagy?
Sokkal jobban lennék, ha felbukkanna az ara.
Már bármelyik percben elkezdődhet.
Nyugalom! Mindjárt kész vagyok.
Nélkülem úgysem kezdhetitek el.
A feliratot fordította: Kanizsai László