Hej.
- Varför tog det så lång tid? - Jag var i Antarktis.
Vilken ursäkt.
Du vet att jag gillar att göra entré.
Så om du undrar varför jag ser ut som skit
är det för att jag har inflammatorisk bröstcancer.
Det är tydligen den mest aggressiva sorten man kan få.
Så... Vilken tur jag har.
Kate.
Jag fattar inte hur du klarar det. Att ständigt stå i centrum?
Det är så tröttsamt.
Alla försöker passa upp på mig. De går runt som på äggskal.
De oroar sig för mig.
Och sen kan jag inte säga att...
...jag är rädd.
För då skulle jag inte vara modig och inspirerande.
De älskar dig bara så mycket.
Ja.
Det är det jobbiga.
Jag vill inte gå för långt,
men har du funderat på
att vara ett svin?
Det är min strategi.
Jag beter mig så bitchigt att om det kommer ut att jag är döende -
då blir ingen upprörd. De tänker bara: "Jaha, när då?"
Fan, jag blir spetsad på stickan.
Vad fin.
Det är din färg.
Jag antar att den var till dig hela tiden.
VAD SOM ÄN HÄNDER
Okej...
Hej, Coop. Hur var helgen?
Gillar du min topp?
Jag slängde bara ihop nåt i sista minuten.
Jag skulle inte säga "bombnedslag".
Hej, Coop.
Hej.
Nämen, hejsan. God morgon.
Förlåt.
Nej, be inte om ursäkt. Jag gillar det.
Det var ett tag sen.
Jag är ledsen att vi har varit strandade i en sexöken.
Det är inte du. Det är cellgifterna.
Jag fattar.
Men jag är klar med cellgifterna.
Jag vet. Läkaren sa att det kan ta ett tag.
Men jag mår faktiskt mycket bättre.
Jaså? Gör du?
Okej. Så...
Betyder det att vi kanske ska försöka...
Bara om du vill.
Ja, självklart vill jag det. Men bara om du är bekväm med det.
- Du ska inte behöva känna att du... - Kyss mig bara, för helvete.
- Vänta, sluta. - Oj, förlåt.
- Gjorde jag dig illa? - Nej, jag vill bara inte att du...
Du får inte titta på mig.
- Utslagen är hemska och jag... - De är inte hemska.
Jo. Jag längtar tills de är borta.
Den här operationen kan inte komma fort nog.
Nåväl...
Du är vacker.
Det säger man för att muntra upp nån som är skallig och har cancerutslag.
Jag är ledsen. Jag menar...
Vi kan fortsätta. Bara jobba runt brösten.
Ja, visst. Om du vill.
Vill du?
Helt upp till dig.
Vet du vad, glöm det. Låt oss bara...
Ja, vi borde åka till läkaren.
Ja.
Okej, jag hoppar in i duschen. Såvida inte du vill börja?
Nej, det är lugnt. Det kommer att ta en stund.
Okej.
Jag älskar dig, Mularkey.
Och du är vacker.
Vet du vad?
Vad?
Det bästa sexet kommer.
Ja. Absolut.
Så ja, gumman. Det är bra.
"Fortsätt med fotbollsgreppet tills barnet tar bröstet..."
- Jag försöker. - "...och barnet kommer att suga."
- Hon suger inte. - "Båda ska vara avslappnade..."
- Verkar hon avslappnad? - "...innan ni provar en ny vinkel."
Det här är den fjärde.
Jag vet inte vad du vill att jag ska göra.
Hjälp henne.
Jag hjälper till, men till slut måste man inse fakta.
Börja inte.
- Hon är hungrig. - Jag matar henne.
- Vi har mjölkersättning. - Hon är förvirrad.
- Ni skulle må mycket bättre... - Jag tänker inte ge upp!
Jag ska amma! Det är en vacker och naturlig process!
- Men vi behöver inte straffa oss själva. - Vi?
- Kan du ta henne? Jag måste pumpa. - Du behöver faktiskt inte.
Jag måste. Det är enda sättet att hålla igång produktionen.
Så ja.
Aj!
En vacker dag blir dina bröst bättre, men till dess...
Heliga pattar, Batman.
Det är ett litet lyft.
Folk har läppstift för att få röda läppar, maskara för att få längre ögonfransar.
- Sa Coop nåt om dina bröst? - Nej, jag testar bara nåt.
Kan du vara lite mer stöttande?
Jag är mer stöttande än en näsduk.
Okej.
Okej, låt mig fixa till det. De är alldeles knöliga.
- Jag tar lite av det där. - De får inte se för små ut.
De måste se realistiska ut. Du behöver inte göra det här för honom.
Jag vet.
Det är för min skull.
Kyssen var fantastisk.
Den fick mig att känna mig som en kvinna och jag vill se ut som en kvinna.
- Det gläder mig att det var en bra kyss. - Den var bättre än bra.
Det var en utomkroppslig upplevelse. Jag svävar fortfarande.
Det sjukaste är att jag aldrig tittade åt Coop förut.
Han var så snygg att det inte ens var nån mening.
Han var bara nån stilig typ som fick high-fives av alla i korridoren.
Jag fattar inte att den snyggaste killen i skolan är intresserad av mig.
Det är han som har tur.
Nej, jag menar allvar. Se på dig.
Okej. Du fattar inte hur snygg du är.
Tack, Tull. Jag känner mig mycket snyggare nu.
Kom igen.
Nu går vi.
Jag känner mig som en ko som sakta mjölkas till döds.
Nu är mina juver ömma efter den där dumma maskinen.
Hur mycket fick du?
- Nästan 60 milliliter. - Var det allt?
Jag menar - vad mycket! 60 milliliter, toppen!
Varenda droppe räknas. Det är flytande guld. Bröst är bäst.
Jag har hört det.
Hur som helst... Den står i kylen.
Vi har så det räcker till en hel flaska imorgon.
Fan, var är örterna från amningskvinnan?
Jag vet inte.
Jag ska ta dem varannan timme. Fan.
- Jag har tänkt, vi kanske... - Nu är det Tully.
Ring gärna in och berätta om det. Behaglig temperatur under dagen. Du kan...
Hyresvärden ringde.
Om vi inte tar bort parabolen gör han det och vi får stå för kostnaden.
Sa du att vi behöver den? Annars kan jag inte se Tully.
Borgmästare Koch sa att polisen kommer att utöka sin närvaro i staden...
- Ser hon annorlunda ut? - Det kanske är håret.
Hennes bröst ser mindre ut.
Va? Du är galen. Snarare större.
Nej, de ser bara större ut
på grund av blusen och den där konstiga vinkeln.
Men de är mindre - jag svär.
Hur kan de vara större fast mindre?
- Jag vet hur hennes bröst är. - Låt höra.
Inte så där. Ser du inte? De är tillplattade.
Minst två kupstorlekar.
Du är bara helt besatt av bröst just nu. Det är du. Det är det enda du tänker på.
...äntligen möts de för att prata. Tillbaka till studion.
Hej. Lämna ett meddelande efter tonen.
Tull! Herregud! Vilket bra inslag! Det här är så spännande!
"Live från New York. Tully Hart på lokalnyheterna!"
Åh, Tull. Jag är så stolt över dig. Jag kan inte fatta det.
Du tog steget och flyttade dit, även fast jag blir galen av saknad.
På tal om galet - är jag galen eller krymper dina bröst?
Jag är nog galen.
Johnny tror att jag är bröstbesatt för att mina inte fungerar.
Herregud, nån från "mamma och jag"-gruppen
flämtade till när jag sa att jag använde mjölkersättning.
Hur som helst - jag ger inte upp. Jag ska amma mitt barn, för helvete!
Hur som helst, Marah saknar dig också.
Fan, jag måste sluta. Amningskvinnan är här.
Okej, ring mig.
- Hej. - Hej.
- Så du har... - Vi ska...
- Förlåt. - Fortsätt.
- Förlåt. - Fortsätt. Du ringde ju mig.
Jag ville bara stämma av inför sjukhuset imorgon.
Du vet att vi måste åka vid kl. 7, va?
Japp, jag kommer.
Är allt som det ska?
Ja, Johnny och jag ska iväg till mitt preoperativa möte.
Är du nervös?
Nej. Jag längtar tills det är överstökat.
- Jag har aldrig gillat mina bröst. - Va? Du har fantastiska bröst.
Jag menar...
Inte för att de nya inte blir det.
Det är jag säker på.
Förlåt. Jag är inte bra på det här.
Det är lugnt.
Ingen av oss är det.
Vad är det med den här nya Tully som ber om ursäkt hela tiden?
Jag är den nya Tully.
Jag är inte samma person som förut.
Ja, det är väl ingen av oss.
Jag är ledsen.
Nej, jag är ledsen.
Jag antar att det kommer att vara konstigt ett tag.
Ja.
- Jag är glad att du finns i mitt liv igen. - Jag också.
Jag kan inte tänka mig att göra det här utan dig.
Även om jag gjorde det länge.
Jag vet.
Jag är ledsen.
Nu räcker det med ursäkter.
Okej, förlåt.
Jag borde sluta.
- Lycka till idag. - Tack. Vi ses imorgon?
Det gör vi.
- Hej. - Hej, mamma.
Vad är det?
Inget.
Du äter kakor och mjölk precis som när du var liten.
För det är gott.
Så ja. Det kommer att bli bra.
Så ja. Det ordnar sig, gumman.
Kan pappa ta henne?
Japp.
Så där ja.
Nu ska vi se.
Mjölken kommer fortfarande inte ner.
Har du använt surrogatbröstvårtan?
Jag har gjort allt det du har sagt.
Jag tar örterna, dricker teet och pumpar varannan timme.
Varför producerar jag inte mer?
När kan vi börja prata om att släppa det?
Släppa det?
Jag tror att Kate och Marah kanske skulle må bättre om vi använde mjölkersättning.
Det där är inte till nån hjälp, pappa. Mamma behöver ditt stöd om hon ska lyckas.
Jag ger inte upp. Jag måste göra det här.
Så ska det låta, mamma.
Kom ihåg - din kropp är designad för det här.
Men du producerar ingen mjölk om du är stressad.
Du måste knyta an till ditt barn och låta brösten göra det de är till för.
- Okej. - De funkar inte om du inte tillåter dem.
- Vi ses på onsdag. - Okej. Tack.
På onsdag. Jag längtar. Vi ses då.
Jag skulle vara mindre stressad om jag slapp betala 200 dollar
till nån som stressar dig.
- Det är värt det om det funkar. - Det funkar inte.
Det funkar om jag anstränger mig tillräckligt.
Du hörde. Det är det mest naturliga i världen.
Om det är det - varför behöver vi henne?
För det är nåt fel på mig som jag behöver hjälp med.
Det är inget fel på dig.
Hon är problemet. Hon får dig att känna dig otillräcklig.
Och det är obehagligt och äckligt när hon kallar mig pappa.
Vi vill att Marah ska använda de namnen.
- Hon sa det i början. - Jag vet. Jag bara oroar mig för dig.
Jag klarar mig.
Så fort brösten börjar fungera ska jag slappa i ett uterum
med min fina bebis som är iklädd små tygblöjor.
Hon ligger fridfullt och ammar på mitt bröst
medan jag läser en bok och solen skiner på oss.
Vi har inget uterum.
Vi får skaffa ett, för jag vill inte ha den här jävla röran.
Kan du? Aj! Det...
- Jag fixar det. - Okej.
- Vart ska du? - Ta en promenad.
Med Marah för att stressa ner och knyta an till min bebis,
och slappna av som fan!
Okej.
Ingen brådska.
Herregud! Danny! Vad gör du i min lägenhet?
Vad gör du i din lägenhet? Du var i Antarktis!
Det förklarar inte ostbågarna i min soffa.
Celeste hade vänner över på brunch och jag behövde lite egentid.
- I mitt vardagsrum? - Du gav mig en nyckel till din lägenhet.
- Du skulle vattna blommorna. - Det gjorde jag. De är gröna och friska.
Du kan öppna ögonen nu, din idiot.
Okej.
Det här är pinsamt, men vi kan säga som det är.
Jag såg dina bröst. Jag har sett dem förr.
Det var ju för 20 år sen, så... Men, du vet...
Vad antyder du?
Vadå? Inget.
Mina bröst har inte förändrats. De är snyggare än nånsin.
Jag håller med. De är förvånansvärt fasta och fina.
Förvånansvärt?
Vadå? Det är väl en bra grej? För...
Bara ut med dig. Festen är över. Gå hem till din takvåning.
Det kanske är lite ostbågar mellan kuddarna...
- Bara gå. Snälla. - Okej.
Kul att du är hemma.
Vi får ta och ses.
Okej.
Vi är nöjda med cellgiftsbehandlingen.
Efter mastektomin och strålningen kan vi göra en rekonstruktion
om 6-12 månader.
Har du några frågor?
Nej. Jag vill bara få det överstökat.
Jag har aldrig varit fäst vid dem.
Jag är redo att gå vidare. Det "brösta" ligger framför oss.
Hur går det efter cellgifterna?
Alltså... Det har varit tufft med cellgifterna.
Jag kom i klimakteriet tidigt med värmevallningar och humörsvängningar.
Men min aptit har kommit tillbaka och det gör inte ont i håret.
Jag får inte blåmärken lika lätt.
Och det där med förstoppningen och diarrén har försvunnit.
Så det är positivt.
Hur är det med det intima? Är det jobbigt med sex?
Ja.
Lite.
Det här är väldigt vanligt.
Det normala är borta, men du hittar ett nytt normaltillstånd.
- Bra. - Intimiteten kommer tillbaka.
Men fokusera nu på din operation. Att förlora ett bröst kan vara känslosamt.
Det är helt naturligt att gå igenom en sorgeprocess,
men det finns liv bortom det här. Tro på det.
Jag ser bara fram emot att få det gjort. De var ändå inte nåt särskilt.
Så...
- Toppen. - Ja.
- Den passar nog inte. - Eller hur?
- Jag kan nog inte ha en bh. - Jag vet vad du menar.
Hej. Hur är läget?
- Kolla! - Herregud!
Han var helt klart tänd på dig.
- Var han? - Ja. Absolut.
- Okej. - Hör upp, aktörer.
Gud har gett er ett ansikte. Iklä er nu ett annat.
Jag parafraserar.
Hamlet.
Byt om till era dräkter för repetitionen. Nu kör vi.
"God natt, god natt! Må stilla frid och ro,
så ljuvlig som i mitt, uti ditt hjärta bo!"
"Ack, lämnar du mig ensam med min längtan?"
"Vad längtan kan du hysa mer ikväll?"
"Byt ut din trogna kärleksed mot min."
Stopp. Gode Gud, sluta.
Okej. Det där var rätt ord, men nu tar vi och provar igen,
som om vi faktiskt lever.
Det handlar inte bara om att läsa upp dialogen.
Det handlar om att väcka själen och känslorna hos karaktärerna till liv.
Säg inte bara Shakespeares ord. Känn dem. Var dem.
Du älskar henne, Coop.
Fast det gör jag inte.
Men på scen gör du det.
Du blir Romeo och Tully blir Julia,
en tjej som du är så vansinnigt, galet kär i
att du skulle förgöra allt som kom i din väg -
till och med din egen familj,
bara för att få höra ljudet av hennes röst.
"Hon talar!
Tala, klara ljusens ängel!
Du svävar ärorikt i mörka natten
som ett bevingat himlens sändebud inför den dödliges bestörta öga,
då han tillbakalutad står och ser hur, stigen upp på molnens tröga bäddar,
serafen seglar fram på eterns barm."
"O, Romeo! Varför är du Romeo?
Förneka far och namn.
Om du ej vill det, så svär blott att du älskar mig,
och jag ej längre vara vill en Capulet.
Ja!
- Såg du det där? - Ja.
Så ska det se ut!
Bra jobbat, Tully.
Okej. Nu tar vi fem minuters paus.
- Känner du det? - Bra!
Känner du?
Du var jätteduktig.
Tack. Jag kom verkligen in i det.
- Ja. Du är en naturbegåvning. - Tack.
Han är duktig.
Jag ska lägga undan rekvisita.
- Behöver du hjälp? - Nej.
Jag tar bara den här bägaren.
Okej.
- Okej. - Okej.
Du klarar det här. Så lugn, så avslappnad.
Ta bara...
- Nej! Låt mig hjälpa dig, fröken. - Tack.
Det är du.
Hej, Theo. Hur är det? Hur är det med allt?
Singel.
Är du fortfarande... Jag menar...
Ja, fortfarande singel.
Toppen. Jättekul. Världen är ditt ostron.
Du är en fri man. Inget håller dig tillbaka.
Så hur är det, du vet...
Hur är allt?
Du menar med den testikeln som är kvar?
Det är bra. Tack för att du frågar.
Toppen. Inte toppen,
men det är toppen att det är bra med din testikel.
Den du har kvar.
Den som fortfarande är där.
Det sägs att man inte behöver två. Den ena är bara en reserv.
Det är för symmetrins skull.
Jag ska säga det nästa gång jag går på en dejt.
Jaha, Theo, jag är bara glad att du mår bra.
En del av mig var orolig
att du går runt och hyser agg nånstans därute i världen.
Men nu är väl allt det där glömt?
- Det är så länge sen, vem minns det? - Jag minns.
Jag ser att du har en liten.
Ja, det här är min bebis, Marah.
Marah, det här är min gamla vän Theo.
Hej, Marah.
Jag hörde att du gifte dig med Johnny. Allt löste sig visst för dig.
Jag är glad för din skull.
Okej...
- Du ser fortfarande trött ut. - Gör jag?
- Ja. - Katie Katie!
Kate!
Gissa vem som tittade in som en överraskning.
Underbart.
Om det är nåt vi älskar är det en överraskning.
Det där är...
- Kom här. - Hon har äntligen somnat.
Så jag ska gå och lägga henne.
Jag vet hur det är att vara en ny mamma.
Hur upptagen och trött man är.
Om min mor inte hade dykt upp oanmäld två gånger i veckan
hade jag nog inte haft tid för henne.
Så sant. Vänta tills du har två.
Luca och Mia har helt olika sömnscheman. Det är totalt kaos.
Och Julia ammar dag som natt. Hon känner sig som en mjölkgård.
Jag vet hur det känns.
Varför pumpar du? Du jobbar ju inte.
Det hjälper till med flödet.
Har du problem med flödet? Behöver du en amningskonsult?
Nej. Vi är...
Julia hade inga problem.
Det var snarare för mycket, men vi vet några som är bra.
- Det är lugnt. - Vilket löjligt jobb.
Amningskonsult? Mjölkersättning går lika bra.
Det är bättre än bra. Det ger dem alla näringsämnen de behöver.
Det är som att ge bebisen vitt bröd och varmkorv.
- Du fick vitt bröd och varmkorv. - Det var 30 år sen.
Det här är 90-talet. Bröst är bäst. Det vet vi nu.
Nonsens. Mjölkersättning funkade fint för mig.
Instämmer! Det är ett bra alternativ.
Och det räddar äktenskapet.
Brösten är egentligen bara till för mannen.
Usch! Mamma!
- Alltså... - De är till bebisen.
Och som man kan jag säga att jag är helt okej med det.
Du, vi kan ge er lite av Julias mjölk. Vi har flera liter i frysen.
Vill nån ha nåt att tugga på? Vi har kakor.
Och vi har
mjölk - från affären.
Du kanske inte får i dig rätt näring? Äter ni mycket kakor?
Inget annat än kakor, dag som natt. Vi älskar dem.
Kaka, kaka, kaka.
Jag försökte ge en till Marah, men hon ville inte ha.
Det är farligt att ge fast föda till en bebis.
Mamma, han skojar.
Jag tycker inte att det är roligt.
- Förlåt. - Ni ser utmattade ut av en anledning.
Påsarna under Kates ögon...
Om Marah fick lite mjölkersättning kanske ni får sova.
Vet ni vad? Det är dags för mig att pumpa. Så jag ska bara gå och göra det.
Så han vet hur man knackar.
Du...
Jag vill be om ursäkt för det som hände innan.
Ingen fara.
Du fick en nyckel trots allt, men jag uppskattar din ursäkt.
- Det var omtänksamt. - Självklart.
Jag tror även att jag kan ha tappat min mobil bland dina soffkuddar.
Okej.
Varför sa du inte att du var tillbaka? Är du arg på mig eller nåt?
Nej, givetvis inte.
Jag har varit upptagen. Det har hänt en grej med Kate.
Så ni blev sams.
Då förstår jag varför du inte behöver sportkillen längre.
Va? Nej, så är det inte.
Det låter lite så.
Vänta.
Är du arg?
Inte alls. Det är svårt att gå tio steg och knacka på.
Wow, du är arg.
Jag är inte arg, Tully.
Bara för att vi hängde när du inte hade Kate,
nu har du det och sa inget - det betyder inte att jag är arg.
- Är du säker? För du låter arg. - Nej.
Okej, jag kanske är lite sårad, men arg?
Det där är nästan gulligt, Danny.
Men också irriterande - vi är inte 12.
Jag är ledsen. Okej? Du har rätt. Jag vet att jag låter galen.
Förlåt att jag inte sa att jag var här.
Jag kanske har undvikit andra människor.
Det är...
Det är nåt som har hänt med Kate.
Det är stort.
Vad är det?
- Hej. Har du sett min kille? - Jag hittade den.
Jag är så ledsen att han hängde här hemma hos dig.
Han var så generad över det där med brösten.
Jag bara: "Väx upp. Det är roligt."
Ja, så lustigt.
Vill du komma över på en drink? Jag vill höra om Antarktis.
Jag är faktiskt sen. Jag ska träffa Kate.
- En annan gång? - Absolut.
Säg till.
- Jaså? Nej. - Jag skulle aldrig ljuga.
Överraskning!
Du skrämde skiten ur mig.
Vad är det här?
Det är en ajöss bröst-fest för bara oss två.
Johnny och Marah ska gå på bio så att vi kan ha lite tjejtid.
- På riktigt? - Du behöver det.
Ha så kul. Fördärva henne inte.
Och nu till vår höjdpunkt.
Ta-da!
Eller ska jag säga ta-ta!
Du är så tokig! Jag kan inte. Jag ska opereras imorgon.
Jag har ordnat det.
Det är cider.
Jaha, men då kör vi.
Okej.
Tack för brösten.
Vill du sitta med oss?
Jag har velat göra det här hela dagen.
- Kom här. - Okej.
Det är bara där för nödsituationer. I fall jag skulle nysa.
Du behöver inte göra så. Du är perfekt som du är.
- Är jag? - Ja.
Jösses...
Herregud.
Åh! Herregud!
- Jösses. - Det är lugnt.
- Alla kommer att höra. - Herregud.
- Det hände en galen grej. - Ja.
Det kan man lugnt säga.
- Förlåt. - Det är lugnt.
Jag vet att du vill hålla det här hemligt.
Ja. Alla på den här skolan snackar så mycket och jag hatar det.
Jag gjorde just slut med Jesse. Hon är så svartsjuk och elak.
Det här ska vara rent. Det är så speciellt.
För vår skull.
Det är så sexigt att kolla in dig och veta att vi har den här hemligheten.
Ja, du har helt rätt.
Jag har aldrig känt så här för nån.
Inte jag heller.
Jag lär minnas den där kyssen hela livet.
Coop.
Fan, jag har saknat dig.
Jag hade aldrig kunnat göra det här med nån annan.
Jag har saknat dig.
- Hur länge måste vi sitta här? - Tills det torkar.
Kom igen. Vill du inte spara dina bröst?
Så att du alltid kan ta dig en bröst-algi-tripp.
De är svin.
Är dina bröst svin?
De var för små i high school.
När de äntligen började växa började jag jogga.
Då insåg jag varför de är problematiska.
Sen ville de inte mata Marah, hur mycket jag än försökte.
Och nu försöker de bokstavligt talat att mörda mig.
- Du kommer inte att dö. - Kanske. Det vet vi inte.
Femårsöverlevnaden för inflammatorisk bröstcancer är 41 procent.
Du kan slå de där oddsen.
Det kommer att gå bra.
Du kommer att opereras, gå igenom strålningsbehandlingen -
sen är du klar.
Du får nya bröst också.
Jag bryr mig inte om brösten.
Det är konstigt.
Alla säger att jag kommer att genomgå en sorgeprocess
när jag blir av med mina gamla bröst, men
det gör jag inte.
Jag kanske hade varit ledsen om jag hade dina.
Va? Jag önskade alltid att jag hade bröst som dina.
Va? Dina är helt perfekta.
- Nej, dina är. - Dina är stora, men pigga.
Vem hade jag varit med mindre bröst?
Om jag hade haft A-kupa, hade jag varit annorlunda?
Skulle jag vara mindre framgångsrik? Eller mer?
Skulle mina axlar inte ha permanenta fåror i sig efter bh-banden?
Kommer jag att bli annorlunda?
Efteråt.
Nej.
Du är så mycket mer än schysta tuttar, Mularkey.
Klart?
Ja.
Vi kan inte svara just nu. Vi ringer upp när Marah har fyllt två.
Jag fick ditt meddelande. Förlåt att det dröjde så länge.
Jag hatar att vi missar varandra. Tänk att du märkte mina bröst!
De är mindre. Nån av kanalcheferna tyckte
att mina bröst var distraherande och oseriösa.
Så jag måste ha en minimizer-bh. Ju mindre bröst, desto högre IQ.
Det är idiotiskt och det gör ont.
Jag är bunden,
men jag är ny här så jag får inte vara för trotsig - åtminstone inte än.
Men det kommer jag att bli. Flickorna måste ut.
Var det dumt att flytta till New York?
Hur kan jag fortfarande ha jetlag? Det har gått en månad.
Och, du... Det här med amningen...
Jag märker hur stressad du är.
Och, gumman, jag är här för att berätta att det är okej att släppa drömmen.
Jag vet att du fantiserade om
att sitta i ditt uterum, läsa en bok och amma ditt barn...
Bla, bla, bla...
Sluta plåga dig själv.
Det är svårt nog att vara förälder utan extra skuldkänslor.
Har jag hört.
Det är bara min åsikt.
Skulpturerna borde vara klara. Det är dags att hylla dina bröst.
Är du redo? Öppna ögonen.
Är du okej?
De är så vackra.
Jag insåg aldrig det.
Jaha... Var har du varit?
- Inget. - Inget?
Din rackare.
Hur var det?
Det var bra.
- Ja? - Han var...
Vi kysstes och sen tog han på mig.
Jag satt i hans knä och vi liksom rörde oss.
Okej, ja.
Sen fick jag typ ett anfall, fast på ett bra sätt.
Det där kan ha varit en orgasm.
Ja.
Wow.
Coop, var du precis där inne med Mularkey?
Visst. Som om det nånsin skulle hända.
Seriöst?
Okej.
- Hallå där. - Hej igen.
Min tajming är otrolig. Jag ber om ursäkt.
Det var min andra dusch för dagen. Det hade du inte kunnat förutse.
Behövde du nåt?
Ja.
När jag var här tidigare idag kändes det som att du ville berätta nåt för mig.
Så... Jag ville bara...
Kate har cancer.
Va?
Herregud.
Herregud. Fan.
Jag är ledsen.
Vilket stadium är det?
Tredje.
Det är inflammatorisk bröstcancer.
Den är ovanlig och aggressiv. Den blir ofta feldiagnostiserad
för den ser inte ut som vanlig bröstcancer.
Jag är rädd att hon ska dö.
Jag får inte visa henne det.
Det är meningen att jag ska tro på omöjliga odds.
Okej.
Så...
Det har hänt.
Förlåt att jag inte ringde.
Nej. Du...
Jag vet inte vad du har för planer, men Celeste är på ett yogaretreat.
Jag har spanat in dina viner i flera månader.
Vad sägs om att öppna en flaska och kolla på en urdålig skräckfilm?
Jag har hyrt Son of Devil Boy 2. Äntligen! Det tog oss bara 20 år.
Herregud, ja. Perfekt.
- Ja? - Jag ska ta på mig mjukiskläder.
Du kan öppna en flaska rött, men ta inte min Petrus.
Jag sparar den till nåt särskilt.
Okej.
Tack.
- Hej. - Hej.
Vill du ha sällskap?
Ja.
Tack.
Hallå! Vad håller du på med?
- Du började. - Jag kastade inte på dig.
- Jag älskar dig, mamma. - Och jag dig, gumman.
Du fixar det här.
Jag är här när du vaknar.
Då kör vi.
Tack för brösten.
Det kommer att gå bra.
TIO ÅR SENARE
Det var väldigt snällt. Okej, vi talas vid sen.
Snart är det dags. Hur känns det?
Det skulle kännas bättre om bruden kom.
Det ska börja när som helst.
Lugna er.
Jag är snart klar. Ni kan ändå inte börja utan mig.
Undertexter: Pauline Mengel