Час настав. Як почуваєшся?
Мені було б краще, якби наречена прийшла.
- Скоро початок. - Так. Гаразд.
- Радий тебе бачити. Дякую, що прийшов. - Привіт. Як ти?
Привіт.
Заходьте.
Хіба це не я маю спізнитися, тітко Таллі?
Я готова, просто підправляю зачіску.
Добре.
Допоможеш мені надіти фату?
Добре.
Ти прекрасна.
Я так хвилююся.
Усе буде добре, люба.
Я так тобою пишаюся.
НА ДЕСЯТЬ РОКІВ РАНІШЕ
ВЕСІЛЬНА ФАНТАЗІЯ СУЧАСНА НАРЕЧЕНА
Я вже маю план для твого дівич-вечора.
Талл, ні.
Лише два слова.
Стриптизери-чоловіки. Соломинки-пеніси.
- Ні. - Вечірка секс-іграшок. Веґас.
- Я за. О котрій ми їдемо? - На дівич-вечір хлопцям не можна.
Ні. Я вже казала, що не хочу ні дівич-вечора, ні подарунків,
нічого з тих дурниць.
Весілля - це теж видовище.
Але я старша дружка, дружка має все спланувати.
Що за вираз обличчя?
Забула сказати: старша дружка - Мара.
- Ой. - Я збиралася сказати.
Логічно.
Ну, знаєш, вона моя донька і...
Кейт, не треба пояснювати. Я розумію. Я буду просто дружкою.
Я не буду дружкою?
Звісно, якби в мене було кілька дружок. Просто в Джонні лише один шафер.
Так, це буде асиметрично.
Бо в нього немає друзів,
- я не можу бути на весіллі? - Гей! У мене є друзі.
У тебе є Матт. Матт - твій шафер. Ви навіть не спілкуєтеся.
Ми недавно спілкувалися.
На вечірці Керол кілька тижнів тому.
А ще ми обідаємо наступного тижня,
якщо будемо вільні, побачимо.
Так. Зовсім як ми з Кейт. Те саме.
«Те саме...»
Талл, ти дуже важлива фігура на весіллі.
Ти найважливіша гостя, що не бере участь у церемонії.
Так. Це дуже важливо.
Тому ти матимеш титул «офіційна почесна гостя».
- Що? - Це дурість. Його не існує.
Якщо додамо до програми, існуватиме.
- Справді? - Справді?
Так.
Отже,
які офіційні обов'язки почесної гості?
Боже мій.
Скільки дурних завдань.
Нащо рахувати соломинки щовечора? Це нісенітниця.
Розкрити тобі секрет?
Я просто вигадую цифри.
Що?
Шістдесят, 82, 47. Бос ніколи не перевіряє.
Лізо-Карен, хто знав, що ти така порушниця?
У мене багато сторін.
Ти прийдеш у п'ятницю? Мама буде дуже рада.
- Так, у ту п'ятницю. - Так, наступної п'ятниці.
- Ні. У п'ятницю через п'ятницю. - А, ясно.
- Чекаю з нетерпінням. Буде весело. - Я теж.
Ні!
Я щойно згадала, що маю перевірити освіжувачі для унітазів.
Кейт, твій клієнт.
Вітаю, сер.
Що бажаєте?
Мені кортить спробувати
щось солодке й небезпечне.
Ну, є рештки молочного коктейлю,
який стояв на столі з полудня.
Це і те й інше.
Я про тебе.
Поїдемо у круте місце.
Удвох.
Я б залюбки, але мені ще годину працювати.
Треба почистити жироловки й винести сміття.
Облом.
- Кейт, допоможеш мені? - Так.
Їдь, або я тебе звільню.
- Нам ще треба закритися. - Я впораюся сама.
Це мій день очищення жироловки. Ти ненавидиш її чистити.
Почистиш жироловку наступного разу. І ще раз потім.
Справді?
Так, але ти маєш розповісти мені все,
щоб я пережила ці емоції.
Згода.
- У п'ятницю після школи? - Так, наступної п'ятниці.
Так, і цієї п'ятниці, якщо хочеш.
Подвійна угода.
А тепер розважайся.
Я й гадки не мала, що Місце побачень справді існує.
- Для мене честь показати його тобі. - Це справді називається Місце побачень?
Ні, це оглядовий майданчик Еверґрін.
У темряві нічого не видно.
Ти так швидко вчишся!
Ти хороший учитель.
Я запав на тебе з дев'ятого класу.
Серйозно?
Саме так.
- Але ти Куп, а я... - Найпривабливіша дівчина у школі.
Боже мій.
Іди сюди, зайченятко. Я захищу тебе. Не бійся.
Тео, як тобі запіканка з тунцем?
Це американська класика.
Маю сказати, це справжня кулінарна насолода.
- Справді? - Так.
Секрет - особливий хрусткий топінг.
Це божевілля, що я хочу подавати це на нашому весіллі? Справді?
Я казала, що ми знімаємо сюжет про весільні тренди?
Це я порадила.
- Так? - Я у тренді.
А я завжди вважав, що твоя елегантність поза часом.
Усе гаразд?
Так, звісно.
Гадаю, я трохи у стресі через роботу та планування весілля,
планування весіль на роботі, розробку весільних планів,
ще треба вибрати запрошення, переглянути сукні,
і знайти рудоволосого нареченого на торт теж на диво складно.
Тож мені здається, що...
я трохи перевантажена.
Знаєш, фігурка на торті не обов'язково має бути руда.
- Обов'язково. Усе має бути ідеально! - Ні. Забудь про ідеальність.
Знаєш, цей час має бути радісним, Кейт.
Саме зараз, поки ми не зіткнулися з труднощами життя.
- Так. - Поки ми закладаємо фундамент.
Авжеж, я хочу закласти з тобою міцний фундамент.
Ми хочемо.
Тож не переймайся так.
Але завтра йди на роботу.
Переглянь весільні сукні та вибери якусь одну.
Бо часу вже мало, кохана.
Чудово, розкішно. Ти готова. Наступна модель, будь ласка.
- Як там моя заклиначка моделей? - Усе йде гладко, містере Раян.
Містер Раян? Мій батько тут?
Треба тримати дистанцію.
Я майже заміжня жінка. Між нами мають бути професійні стосунки.
Не треба свічок, будь ласка.
Так, звісно, вибач. Так, я розумію і згоден.
Чудово.
Кейт, у нас проблема.
Одній з моделей папужка какнув в око,
у неї кон'юнктивіт.
Серйозно?
Гаразд. Можна показати чотири образи замість п'яти.
Ні! Ми тижнями рекламуємо п'ять найкращих весільних образів.
Не можна показати лише чотири.
Попросимо Керол. Поєднаємо з «Керол пробує».
Вона сказала: «Я вже тричі одружувалася.
Ще раз надіну весільну сукню лише на прохання Девіда Гассельгоффа».
Хто вийде на заміну?
О ні. Ні.
Остання перевірка.
Маларкі?
У однієї з моделей кон'юнктивіт,
здається, тож так.
Я виглядаю тупо, правда? Почуваюся...
Ти виглядаєш...
ідеально
для репортажу.
Я ледве бачу крізь фату.
Дозволь мені.
Я зараз...
Знаєш, якщо у тебе ще немає весільної сукні,
думаю, канал отримає для тебе знижку.
Ну, я бачила цінник.
Знижка має бути дуже велика.
Тео багатий, чи не так?
Так, його родина багата,
але я не тому виходжу за нього.
Ні, я б ніколи так не подумав.
Я хотів сказати, що ти заслуговуєш на чудову сукню
і чудове життя.
Дякую.
Кейт!
- Що? - Твій вихід.
Чудово.
ПРОВУЛОК СВІТЛЯЧКІВ
Сюрприз!
Що?
- А як же обід? - Треба ж було тебе якось заманити.
Тут багато їжі. Не хвилюйся.
Це вечірка на честь нареченої.
Просто розслабся, насолоджуйся. Ми тут, щоб привітати тебе.
І обіцяю, соломинок-пенісів немає.
Тобі сподобається, мамо.
Звісно. Дякую, люба.
Дякую всім. Дякую, що прийшли. Ого.
Для чого ж найкращі подруги? Ну ж бо. Розважайся. Ти заслужила.
Хіба це не чудовий сюрприз?
Справжній декаданс.
Таллі все замовила у Нью-Йорку. Ось. Скуштуй.
Я така рада, що у нас є шанс відсвяткувати.
Ми також святкуватимемо на весіллі.
Ми вітаємо не вас як пару, а саме тебе.
Я така рада, що тобі краще,
що ти пережила рак.
Таллі таємно планувала це кілька тижнів.
Очевидно, вона скучила за тобою.
Я дуже рада, що ви помирилися.
А тепер запрошую вас до вітальні
прогулятися вулицею спогадів.
ПОТРІБНА ЛИШЕ ЛЮБОВ
Мамо, ти була ботанкою.
Ой. Саме такою я й була.
До твого відома, мама-ботанка зустрічалася з ПКШ.
- Хто такий ПКШ? - Перший красень школи.
Його звали Куп, і ми не зустрічалися.
Ні, лише цілувалися.
- Гидота. - Супер.
Що за зачіска?
Як у Дороті Гемілл. Дуже стильна.
Що за дівчина з тобою?
Лінда-Карен?
Ліза-Карен.
Мабуть, ще більша ботанка, ніж ти.
Я пам'ятаю її.
Вона якось дивно загинула, так?
Вона загинула?
Ти в доброму гуморі.
Хто знав, що погана погода буває романтичною?
- Що я пропустила? - Ти знала, що Місце побачень існує?
Це оглядовий майданчик Еверґрін.
Але для мене це назавжди буде місцем,
де ми дійшли до третьої бази.
До третьої?
Так! Але мовчи про це.
- Розкажу на роботі. - Добре.
Хмаринко, я візьму фургон.
Дівчата, роботу скасовано.
Вони зачинені.
Департамент охорони здоров'я нарешті нас закрив?
- Я казала Майку про тарганів. - Ні.
Учора сталося нещастя:
дівчину вдарила блискавка, і вона загинула.
Це безглуздя.
Я вчора ввечері працювала, все було гаразд.
Очевидно, то був розіграш.
- І це зовсім не смішно. - Ні, то був Майк, власник.
Він сказав, що Лізу-Карен
вдарила блискавка,
коли вона виносила сміття.
Вона одразу загинула.
Це не... Не можу в це повірити, бо я недавно її бачила,
і Кейт працювала вчора, тож навряд чи...
Сьогодні вранці мені дуже захотілося попісяти, і я вийшла в сад,
щоб підживити рослини,
і поки я пісяла,
у мене перед обличчям пурхав метелик.
Я відчула, що він намагається щось мені сказати, але не знала що.
Але тепер я знаю.
Він хотів сказати, що з нею все гаразд.
Це безглуздя. Чому метелик обрав тебе, щоб розповісти нам про Лізу-Карен?
Майк обрав мене.
Ні, ти просто взяла слухавку.
А ще я пісяла в саду,
коли прилетів метелик.
Слухайте, дівчата,
вона віднайшла спокій.
Вона вільна пташка.
Треба зняти форму, перевдягнутися
і почати писати твір на понеділок.
А ще в нас репетиція.
Кейт, як ти?
Усе гаразд.
ВИ ЗАПРОШЕНІ НА ВЕСІЛЛЯ ТЕОДОРА ВУДКОКА І КЕТЛІН МАЛАРКІ
- Привіт. - Привіт.
Що ти тут робиш?
Я...
Я не знаю.
Я просто їхав і...
опинився тут.
Чому?
Не знаю. Я справді не знаю.
Мабуть, тому що я...
все ще кохаю тебе.
Ти все ще мене кохаєш?
Знаєш що?
Мені байдуже.
Боже, ти такий покидьок.
Не можна просто прийти і сказати, що кохаєш мене.
Я виходжу заміж. У мене є запрошення на весілля,
список подарунків, заброньована зала.
Так.
Так, твоя правда. Вибач.
Тео - хороша людина, він хоче бути моїм чоловіком,
а ми з тобою розійшлися, бо ти цього не хотів.
Тож не приходь до мене додому
й не кажи, що кохаєш мене,
сподіваючись, що я одразу впаду в твої обійми.
Мені шкода, що ти самотній, Джонні, мені шкода, що тобі сумно,
але ми в цій ситуації через тебе.
Чорт забирай, вже запізно. Я з Тео.
І тепер я щаслива. Я така щаслива, чорт забирай!
Гаразд! Я розумію! Я радий за тебе!
Добре!
Це Таллі Гарт з терміновим прогнозом погоди.
Сильний вітер і дощ очікуються в усьому Сіетлі.
Таллс, у нас проблеми.
Боже, це лише злива. Вони часто бувають у Сіетлі.
- Чому всі так драматизують? - У вестибюлі жінка.
Поводиться трохи божевільно.
- Хоче з тобою поговорити. - Навіщо мені говорити з божевільною?
Каже, що вона твоя мати.
Знаю, твоя мати померла, але вона наполеглива.
- Я можу викликати копів. - Ні.
Не треба. Я подбаю про це.
- Хмаринко, що ти тут робиш? - Кажеш, я померла?
Ми давно не бачилися. Я зробила припущення.
Мені потрібна твоя допомога. Це важливо.
- Гаразд. Заспокойся. Що сталося? - Слухай.
Я зайшла у кафе «Спрінґ-стріт»,
а ті кляті фашисти відмовилися обслужити мене.
Ясно.
Можливо, тобі відмовили,
бо ти не лише під кайфом, але й боса?
Мої громадянські права порушили кляті япі,
а тебе турбує взуття?
Добре, заспокойся.
Я сказала їм про тебе.
Я їм сказала, що ти у випуску новин
викриєш їхню поведінку перед усім світом!
Добре. Я замовлю тобі їжу, і ти протверезієш.
Ти серйозно?
Тобі треба поїсти.
Пішла ти.
Ти клята нікчема!
Пішла ти.
Усе гаразд?
Так.
Вона інформаторка, принаймні я так думала.
Виявляється, вона просто наркоманка,
яка зловила глюк і вважає себе моєю матір'ю.
Як дивно.
Чорт. Це серйозно.
Іди сюди.
- Матт, кажу ж, вона... - Знаю.
Ви всі - корпоративні маріонетки!
Веселіться у вашій ляльковій виставі, довбані вівці!
Клята вівця.
Я знаю, що ця біла сукня - це символ домінування патріархату,
але мені личить.
Треба частіше носити одяг з туалетного паперу.
Не знаю. Мабуть, треба ще трохи підігнати.
Так кажуть патріархальні фігури, Таллуло.
Мамин подарунок у багажнику. Можна ключі?
- Вони в моїй сумочці на кухні. - Чудово.
Мені подобається. Чудово.
- Ви з Марою приїхали разом? - Так.
Її треба було підвезти. Купи їй машину.
Але треба було спитати мене.
Це б зіпсувало сюрприз.
Але я не хотіла сюрпризів. Я ж казала.
Повірити не можу.
Ти справді думаєш, що я знову наражатиму її на небезпеку?
- Не можна звинувачувати мене в турботі. - Ні, можна.
Зараз середина дня. Я везла її на твою передвесільну вечірку.
Я не хотіла передвесільної вечірки! Я казала, а ти не послухала.
Ти ніколи не слухаєш, робиш, що хочеш.
Тож вибач, що мене турбує те, що ти знову підвозиш мою дочку
після твоєї аварії у нетверезому стані.
Вибач.
Я принесу, мала. Усе гаразд.
- Дякую. Я... - Вона за хвилинку заспокоїться.
У неї був рік. Вочевидь, цього мало.
- Вона трохи засмучена. - Не знаю, що я собі думала.
Я їй не потрібна після одужання від раку.
Вона хотіла мене бачити, бо боялася.
Що? Таллі? Ні.
Вона покинула мене,
я все одно повернулася, а тепер вона так поводиться.
Добре, нехай. Я піду. Вона все одно мені не пробачила.
А ти їй пробачила?
Це важко пережити.
Тому я не скасував сьогоднішню репетицію.
Ми можемо скористатися цією нагодою, щоб поговорити про те, що сталося,
і спробувати збагнути цю безглузду трагедію.
Якщо ви хочете щось сказати, будь ласка,
або можна посидіти мовчки
і згадати Лізу-Карен.
Правильної поведінки тут немає.
І я знаю, що ми досі шоковані.
Ще й як шоковані.
Так.
Відколи я це почула, не можу перестати плакати.
Ліза-Карен була особливою людиною.
Як вона завантажувала плівки у проєктор
і котила візок з обладнанням по коридору.
Торік ми разом з нею робили науковий проєкт -
макет вулкану,
і ми дуже зблизилися
завдяки вулкану,
бо робили його разом.
І вона була найкращою вулканічною напарницею,
я не міг навіть уявити, що вона помре отак.
Якось у четвертому класі я забув обід,
і вона поділилася зі мною своїм сандвічем. З тунцем, моїм улюбленим.
Вона була дуже класна.
Я їй вдячний.
«Я всюди бачу твоє руде волосся...»
Саме тому я організую вечір її пам'яті
для всієї школи
і заспіваю «Imagine»,
щоб ушанувати її, бо вона була особлива.
А я зіграю на піаніно.
Боже мій, ви такі кляті фальшивки.
Ніхто з вас не дружив з нею.
Ви хочете влаштувати цей дурний вечір,
щоб заспівати й похизуватися, а вона ненавиділа ту пісню.
А ви всі ненавиділи її.
Називали її Реґґеді Енн
і ботанкою з веснянками.
І диявольським лобком.
- Заспокойся. - Ні!
Ви всі жахливо до неї ставилися,
а тепер хочете використати її смерть, щоб підкреслити свою значущість.
Але ви всі - лише довбані позери.
І знаєш що?
Вона не ділилася з тобою сандвічем. У неї була алергія на тунця.
Може, саме тому вона зі мною й поділилася.
Боже, як я їх усіх ненавиджу!
- Легше, Маларкі. - Ні.
Я була єдиною, хто дружив з нею.
Вони ненавиділи її, коли вона була жива,
а тепер вона мертва, і всі вдають, що сумують.
Це так гидко.
Можеш замовкнути на пів секунди?
- Я не думаю, що вони вдають. - О боже.
Ні, послухай!
Я теж з нею не дружила, але мені сумно.
Гадаю, їм теж, бо ми школярі,
а школярі не повинні помирати.
І це важко
і страшно, і сумно.
Не думаю, що вони вдають.
Знаєш що?
Я не здивована, що ти не розумієш, бо ти теж жахливо до неї ставилася.
Допоможеш мені?
Вечірку закінчено.
Ні, вечірка не закінчиться, доки ми не з'їмо торт.
Ці двоє вміють сваритися.
Бачила б ти їх у дитинстві.
Боже, стільки криків і драми.
Якось вони посварилися через платівку Bee Gees.
Вони як ті птахи, знаєш, дуже крикливі.
«Це ти її загубила». «Ні, її загубила ти».
Правда в тому, що це я викинула її на смітник,
бо кляте диско - відстій.
Правда?
Хай там як, тоді я була винна,
а от зараз
ти невинна.
Ти ж це знаєш?
- Я не вважаю себе винною. - Вважаєш.
Тобто вони сваряться через мене.
- Зовсім ні. - Саме так.
Через мене вони не розмовляли більше року
і посварилися зараз.
Річ не в тобі, дитинко.
Мабуть, важко бути дочкою дівчини з провулку Світлячків.
Постійне «Кейт і Таллі назавжди».
Ця хрінь затьмарює все інше.
- Я не проти. Я люблю тітку Таллі. - Знаю.
Але всім іншим бракує місця.
Вони залежать одна від одної.
Я й не кажу про особисті межі.
Нема про що казати, між ними їх немає.
І та їхня сварка після аварії...
йшлося не про аварію.
Після 30 років таких інтенсивних стосунків їм було треба...
Треба було звільнитися. Перезавантажитися.
- Але вони й досі сваряться. - Якось я на зборах АА чула фразу,
здається, з юнґіанської психології: «Те, чому ти чиниш опір, залишається».
Гадаю, старий Карл Юнґ сказав би,
що ці двоє не розібралися з корінням своїх проблем.
Але ти тут ні до чого.
А ще, знаєш...
торт неймовірний.
Це як небесний оргазм.
Це було надзвичайно!
Боже!
Здається, я навіть відключився у кінці.
- Ти не проти, якщо я збігаю в душ? - О боже.
Мені треба повернутися на канал. Я сказав, що пішов купити жуйку.
Чорт забирай, я перелюбниця. Я щойно вчинила адюльтер.
Ну, теоретично, треба бути заміжньою, щоб це вважалося адюльтером.
Це не смішно. Я жахлива людина.
Ти чудова людина. Ти найкраща людина.
Ні, я справжня курва.
Що? Кейт, заспокойся.
Це ти заспокойся. Я хвора, я божевільна і хочу зіскочити з цієї гойдалки.
Я вийду за Тео. Кінець історії.
Було супер. Це було прощання, а ти маєш жити далі, Джонні.
Гадаю, ми обоє знаємо, що все не так просто.
І стає складніше щоразу, як ми опиняємося в одній кімнаті.
Ми з тобою постійно кривдимо одне одного.
А тепер я кривдитиму ще й Тео. І заради чого?
І байдуже, що ти кохаєш мене, а я...
кохаю тебе. У нас немає спільного майбутнього. Ясно?
Це величезна, безглузда, колосальна помилка.
Чорт.
Просто прийми душ і йди.
Алло.
Привіт, мамо.
Так, усе добре.
Ми якраз збираємося забрати запрошення.
Я не хочу запрошувати на весілля людей, яких узагалі не знаю.
Побачиш сьогодні в ефірі...
Мені обіцяли знижку, тож усе гаразд.
Чому це погана прикмета, мамо? Сукня гарна.
БЕЗ ЗВУКУ
Кейт!
Привіт, кохана.
Кохана?
...залишатися вдома, бо очікується погіршення погоди.
Це Таллі Гарт у прямому ефірі KPOC.
Кейт, ти вдома?
Агов.
Здається, моїй розпусній дівчині потрібен секс-сюрприз.
Починаємо другий раунд, Маларкі...
Скажи йому, що це смішно.
Дитину не можна виростити британцем.
Мамо, я передзвоню.
Боже мій, що сталося?
Він послизнувся і впав.
Я почув, як щось луснуло.
ЛІД
З ним усе буде добре?
Він може втратити яєчко, але все буде добре.
Хіба це добре?
Тео, мені дуже шкода. Я можу чимось допомогти?
Так, поверни бабусину каблучку.
Ой. Звісно.
Моя мама лише вдавала, що ти їй подобаєшся.
Що?
Будь ласка, йди.
Маларкі...
Не віриться, що я вважала себе доброю людиною.
Це правда.
- Ти неймовірна людина. - Припини.
Я не можу навіть дивитися на тебе. Просто йди.
Господи, Куп. Якого біса?
Гаразд. І ми тут.
Що?
- Вибач, не хотів заходити крізь двері. - Що ти тут робиш?
Не знаю.
Я подумав, тобі треба поговорити.
Я не хочу говорити.
Мені піти?
Можеш просто
обійняти мене?
Хочеш, щоб я тебе обійняв?
Так, просто ляжемо на ліжко, а ти мене обіймеш.
Так. Авжеж.
Добре.
- Давай... - Так...
- Так добре? - Добре.
У тебе...
стояк?
Вибач. Нічого не можу вдіяти.
- Ні, все гаразд. - Добре.
- Чорт, це моя мама. - Чорт.
Тобі треба йти.
Добре.
Ой! Ні!
Заходь.
- Привіт. - Що ти тут робиш?
Нічого, просто зайшла в гості.
- Ти на мене не сердишся? - Ні.
- Я накричала на тебе, назвала сучкою. - Так.
Але потім містер Вейверлі
сказав, що ти сердишся, щоб контролювати ситуацію.
Він сказав, що ти кричиш,
щоб не думати про те, як ти почуваєшся насправді,
бо ти безпорадна, тобі сумно.
Твоя зацикленість мене лякає.
Ти бачиш у ньому тата чи коханця?
Знаєш що? Мабуть, я піду.
Мені байдуже.
Добре. Чудово, бувай.
Заходьте.
Що?
- Я думала, ти пішла. - І не мрій, Маларкі.
Чому ти ще тут?
Я тут, бо потрібна тобі. І припини бути такою сучкою.
Ти не розумієш.
Ніхто цього не зрозуміє.
Я дуже зла на тебе. Ти це знаєш?
Чого це ти зла на мене?
Бо коли ти захворіла, я повернулася.
Без жодних питань. Мене ніщо не спиняло.
Я покинула всі свої справи,
бо була тобі потрібна,
і я думала, що зможу забути про те, що ти мені зробила.
Що я тобі зробила? Ти жартуєш?
Я знаю, що помилилася.
Я знаю, що наразила Мару на небезпеку,
і шкодую про це найбільше в житті.
Не уявляю,
що пережили ви з Джонні, і мені шкода.
Я ніколи не перестану шкодувати,
але ти просто...
Ти мене покинула.
Усі ви. Джонні, Шон, Марджі, Матт.
Ви викинули мене, ніби я нічого для вас не значу,
а ви були для мене як сім'я.
Я думала, що я почесна Маларкі, але це все була маячня.
Ти не розумієш.
Ніхто не зрозуміє.
Вона загинула через мене.
- Кейт. - Це моя провина.
Я мала тоді виносити сміття,
але прийшов Куп, і ми поїхали.
- Ти не винна. - Так, винна.
Якби я залишилася, як була повинна, але...
А тепер...
Тепер вона не піде ні на випускний,
ні в коледж.
Вона ніколи не вийде заміж
і не народить дитину.
І це все я винна.
Це мала бути я, Таллі.
Це мала бути я.
Якби Джонні чи Шон зробили те, що зробила я,
ти б ніколи їх не відштовхнула,
бо вони насправді твої рідні.
А я - ні,
і ніколи не була.
І це була лише брехня.
І я не знаю, як тобі пробачити.
Вибач, що відштовхнула тебе.
Ти мені рідна,
але почувши, що ви приїхали разом, я просто...
Якби ж ти побачила, що я вже не та людина,
якою була до аварії.
Я знаю, що ти змінилася, але і я теж.
Але ми поводимося, ніби все як було.
Коли я кажу, що не хочу вечірки,
ти мені її влаштовуєш.
Так, твоя правда.
Вибач, я мала послухати.
І, може, я просто відчуваю свою перевагу,
бо ти облажалася, а я молодець, що пробачила тобі.
- Але це не так. - Це процес, ясно?
- Можеш трохи його прискорити? - Я намагаюся. Боже.
Я дуже стараюся.
Думаєш, ми знову станемо дівчатами з провулку Світлячків?
Ми й досі ними є, дурепо.
Якщо це нас не розлучило, то, мабуть, ніщо не розлучить.
Дякую, що не пішла.
Звісно.
Бо ми дівчата з провулку Світлячків.
Кейт, я вдома.
Ти не повіриш, що...
Що з тобою?
Тео втратив яєчко.
- Що? - Заручини скасовано.
Я принесу вина.
Його повезли на каталці, а він показав мені середній палець.
Ти смієшся?
- Ні. - Це не смішно.
Він розірвав заручини.
Його можна зрозуміти.
Я думала, що, зосередившись на тому, який Тео хороший,
я забуду про почуття до Джонні,
та чим сильніше я їх відштовхувала, тим сильнішими вони ставали.
- Як сильно ти відштовхувала? - З усієї сили, Талл.
Авжеж. Я теж так відштовхую людей.
Займаюся з ними сексом.
Я саме так і роблю.
Це кошмар. Я не хочу кохати Джонні. Це глухий кут.
- Ти впевнена? - Так.
Нашим стосункам кінець. Ми зрадники, жахливі люди.
Ні. Ти просто закохана.
Ми прагнемо різного. Я хочу сім'ю й дітей, а він - ні.
Закохані ми чи ні, але ми приречені.
Що ти хотіла розповісти, коли прийшла?
Нічого. Я бачила Хмаринку.
- Серйозно? Де? - Байдуже.
Важливо те, що моя найкраща подруга сумує,
і їй потрібна смачна сирна теплота.
То чому ту піцу так довго везуть?
Через три хвилини вона стане безкоштовною.
Алло.
- Це Джонні. - Мене немає вдома.
Її немає. Що їй переказати?
Гаразд. Він знає, що я брешу, і хоче поговорити.
- Скажи йому, що мені нічого сказати. - Їй нічого сказати.
Він каже: «З мене годі тієї дурні, Маларкі».
Добре. З мене теж.
- Не опирайся, нам судилося бути разом. - Для цього вже запізно.
Ми не можемо виправити те, що сталося з Тео. Це жахливо і неправильно.
Так само як наша розлука.
Коли я сьогодні підняв твою фату,
я думав лише про те, що хтось інший зробить це насправді,
що інший тип стане твоїм чоловіком
і батьком твоїх дітей,
а я довіку про це шкодуватиму.
Кейт, чорт забирай, скажи щось!
Джонні. Слухай, я просто...
Джонні! Алло.
Якого біса? Він просто здається. Бачиш, про що я?
Він починає говорити, а потім - клац. «Бувай, Маларкі».
Ну, хоча б піца безкоштовна.
Чорт. Кейт!
Привіт, Маларкі.
- Як ти... - Я дзвонив з таксофону напроти.
То що скажеш?
Ти вийдеш за мене?
Так.
Так!
Слава богу. Нарешті.
Боже мій. Вона така гарна.
Я в захваті!
МИ СУМУЄМО ЗА ТОБОЮ, ЛІЗО-КАРЕН
НІКОЛИ НЕ ЗАБУДЕМО СПОЧИВАЙ У МИРІ, ЛІЗО-КАРЕН
- Вибач, що я кричала, доню. - Нічого.
- Вибач, що я поїхала з тіткою Таллі. - Ти не зробила нічого поганого.
Я й забула, яка вона була гарна.
Денні.
Ось ти де. Як передвесільна вечірка?
Катастрофа і краса.
Прекрасна катастрофа.
Що сталося?
Я хочу дещо спитати,
і це трохи дивно.
Ми давно знайомі, і я...
ти для мене важлива,
і... Ти велика частина мого життя.
Що ти хочеш сказати, Денні?
Таллуло Роуз...
ти будеш дружкою на моєму весіллі?
Господи, Денні. Ти мене налякав.
Вибач. Що, по-твоєму, я хотів сказати?
Гадки не маю, але так.
- Так? - Звісно, я буду твоєю дружкою.
Дуже дякую!
Привіт, наречена.
Я тут подумала.
Я не хочу, щоб церемонію провів суддя, якого ми вперше бачимо.
Це має бути той, хто знає нас, хто знає нашу історію,
хто любить нас і кого любимо ми.
Розумієш?
Так, я згоден.
Вона - єдиний варіант.
Справді? Ти не думаєш, що вона буде в центрі уваги на нашому весіллі?
Авжеж, буде.
Але вона готова на все для нас.
І ніхто не знає нас краще і не любить нас більше.
На щастя чи на горе.
Добре, але можеш подзвонити їй пізніше? Ходімо в душ.
- Я зараз. - Сподіваюся.
Алло.
Я швидко.
Кейт. Це доктор Екерман. Вибачте, що так пізно.
Без проблем.
У мене вже не болить спина.
Я робила розтяжку, як ви порадили, вибачте, що я вас потурбувала.
Ні, все правильно.
Кейт, мене турбує те, що я бачу на рентгені.
Я хочу, щоб ви якомога швидше зробили томограму.
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк