CESTA SVATOJÁNSKÝCH MUŠEK
- Kate! - Kate!
- Kate, slyšíš mě? Kate? - Kate, hej!
- Vodu? - Voláme sanitku.
- Co ti je? - Dej jí prostor, musí dýchat.
Nemluv mi do péče o dítě!
- Vypněte tu hudbu! - Sanitka je na cestě.
Klid, nic mi není.
Polilo mě horko a vypila jsem moc šampaňského...
Vážně mi nic není, přísahám.
- Zjevně nejsi v pořádku. - Jsem...
Odvolejte tu sanitku. Půjdu dovnitř a lehnu si.
V pondělí jdu k doktorce. Řeknu jí o tom.
Tancujte dál. Je to večírek!
- Mami. - Promiň, že jsem tě vyděsila.
Opravdu mi nic není. Jenom si lehnu.
- Opatrně. - To nic.
Neblbněte, chodit můžu.
Ne, dobrý.
Co je s mámou? Nikdo mi nic neřekne.
Netuším. Mně taky nikdo nic neřekne.
Pročs neřekla, že je rakovina zpátky?
- Chtěla jsem. - Kdy?
Chtěla jsem to všem říct dneska,
ale metastáze v kostech a játrech s manželským slibem neladily.
To není vtipný.
Jenom jsem chtěla, abyste se bavili. Projednou.
- Než zas začne ta šílená chemoška. - Nemáš se starat ty o nás.
To říkám pořád.
Viděls, jak všichni vyšilovali? Přesně to jsem nechtěla.
Chtěla jsem normální svatbu.
Odteďka tady budu s tebou, jasný?
Nehnu se od tebe ani na krok.
Tull, budeš se muset hnout,
protože dneska je moje svatební noc a čeká mě sex s mým manželem.
A na tebe čeká Danny,
protože se mi doneslo, že mu Celeste vrátila prsten.
Diriguješ mi můj milostný život?
Musíš to pro mě udělat! Mám rakovinu, nesmíš odmítnout.
Jsi hrozná osina, víš to?
Proto mě miluješ.
PODLE KNIHY KRISTIN HANNAH
Jsi v pohodě?
Promluvíme si?
Metastáze v kostech a játrech...
To zní...
To zní špatně, že?
No...
Tak to se hodí, že jsem slavná.
Dostanu ji do některé z těch studií na nejmodernější léčbu.
Jsou po celé zemi.
Najdu tu nejlepší, udělám pár telefonátů, zatahám za nitky.
Bum, a bude tam.
Jo. Jestli to někdo dokáže, tak ty, Tallulo.
Mrzí mě, že jsem ti o Celeste neřekla.
To nic.
Doufal jsem, že jestli se někdo s tebou bude líbat, tak...
to budu já.
Nelíbám se se zadanými chlapy.
- Jen s ženskými. - Fajn, jak jsem řekla, políbila ona mě.
Fajn, ale...
co ta druhá část, co jsem řekl?
- O nás dvou? - Vážně to teď budeme řešit?
Hele, Tully, vím, že po mně toužíš...
- Toužím? - ...co jsem zpátky v Seattlu.
- Ty jsi tak sebestředný! - Já po tobě toužím taky!
Máš zvláštní způsob, jak to dát najevo, sporťáku.
Myslíš, že jsem nebyl úplně v háji,
když jsem zjistil, že jsi singl a bydlíš vedle mě?
- Tohle nemusíme. - Měl jsem přítelkyni, vážnou známost.
- Byli jsme spolu dva roky, žili spolu. - Jasně, fajn.
- Nevím, proč... - Myslel jsem na tebe nonstop.
Ale zároveň jsem si tak trochu říkal, že třeba už je pozdě.
Ale víš co? Houby pozdě.
Proč si nepřiznáme, co cítíme?
To říkáš jen proto, žes před pěti minutami dostal kopačky.
Ne. Říkám to, protože je to pravda.
- Proč nepřiznáš... - Svou touhu?
Fajn. Zažaluj mě. Toužila jsem. Ale jenom proto, žes byl nedostupný.
- Tys to měl stejně. - Nedělej to.
Nic nedělám.
- Čekali jsme 20 let. - Mluv za sebe, já nečekala.
- Jenom máš strach. - Nemám.
Jenom se znám a tohle mi nejde.
- No a! Mně taky ne! - No právě.
Ale jde nám být dobrými přáteli.
A to právě teď potřebuju.
Abych se mohla soustředit na Kate.
Musím jí pomoct to porazit a...
Potřebuju tě jako kamaráda.
A těch moc nemám, sporťáku.
Nemusíme...
Kde se vidíte v budoucnosti?
Proč jsou univerzity tou otázkou tak posedlý?
Napiš tam, že budeš přebírat svou druhou Nobelovu cenu za literaturu
a tvůj muž, Shaun Cassidy, ti bude fandit a pečovat o vaše tři děti.
Počkat, proč Shaun Cassidy, a ne David Cassidy?
Davida si beru já.
Panebože, představ si, že bychom si vzaly bráchy.
Brzdi nadšení.
S Davidem se asi rozvedeme po mé avantýře s Johnem Travoltou.
- To na tebe sedí. - Jo.
Už na tom děláte hodiny. Stresuje mě už jenom na to koukat.
Dejte si pauzu.
Uvolněte se.
Nechcete šluka?
Vím, že normálně nenabízím,
ale tohle vypěstoval můj kámoš Al
a je to nejlepší tráva, co jsem kdy kouřila.
Transkundentální.
Super, ale vynechám.
Na smrtelný posteli nebudeš litovat,
žes víc nemakala a vyplnila málo formulářů.
Budeš litovat, že sis nedala tuhle marjánu
a nezažila víc dobrodružství se svou mámou.
Ty to chceš?
No...
Jsme ve čtvrťáku.
A kolik budeme mít příležitostí
dát si transkundentální marjánu?
Ty jsi teda divoška, Mularkeyová.
Divoška Mularkeyová.
Hluboký nádech.
Zvládáš?
Jo. Na.
Jsem úplně v klidu.
Super.
GRATULUJEME! KPOC
VÍKENDOVÉ ZPRÁVY Č. 1 V SEATTLU ČERVEN 1988
Vaše Veličenstvo.
Konečně mám doplněk, který se hodí ke všemu.
Dovolíte, prosím? Haló! Chci pronést přípitek.
Tully, než jsi začala moderovat, byli jsme poslední.
Ale ve dvou krátkých letech jsi z KPOC udělala víkendovou jedničku.
- Jo! - Na Tully!
Tully!
Nedokázala bych to bez svého Plecháče, Lva,
Strašáka a samozřejmě Tota.
Já jsem jasná Glinda.
- Kdo že jsem? - Strašák.
Strašák, jo.
Počkat! Ještě jeden přípitek.
Na Johnnyho, který právě získal regionální novinářskou cenu
za reportáž o bezdomovecké krizi v Seattlu.
Moc tě miluju, můj manželi, a vím, že toho ještě dokážeš spoustu.
- Na Johnnyho. - Na Johnnyho!
Díky, manželko,
a žádám vás všechny, abyste se přišli na mou cenu podívat,
je vystavená u mě v kanceláři.
Jsem totiž skromný a nesnáším pozornost.
Když je řeč o skromnosti, pochlubím se Kate.
Už dopsala čtyři kapitoly svého nového románu.
A to navzdory namáhavému plnému úvazku,
bohatému společenskému životu a poměrně náročnému manželovi.
- Jo. - Kate, každý den mě ohromuješ.
- Na Kate! - Na Kate!
- Tos nemusel. - Taky si zasloužíš přípitek.
A můžeme v oslavách pokračovat doma.
Ble. Obejde se někdy vaše konverzace bez plánování sexu?
Jsme pořád novomanželé.
Novomanželem člověk není dva roky.
Lidi!
Tohle je ta chvíle!
Jaká chvíle?
Kdy ti dojde, že to prožíváš, že se to děje.
- Co? - Život.
A děje se právě teď a je ještě lepší, než jsme si kdy představovali.
- Co? - Nic. Jsi rozkošná.
Chtěla bych tu chvíli zastavit a žít v ní navždycky.
Jo. Jako žít ve fotografii.
To je fantastický. Zapíšu si to pro svůj román.
Na KPOC. Ať vládne dlouho.
Jo!
- Johnny, zítra ráno to pořád platí? - Jasně.
Squash s kocovinou je moje specialita. Všechno to vypotím.
Pardon, asi jsem měla moc piva. Musím...
- Jdu tam. - Dobrý?
Jak to, že už zvracíš? Tady nejsi mezi amatéry.
To se ti nepodobá, Mularkeyová.
Jako že jsem alkoholička?
Ne, ale ráda se bavíš. My všichni.
Že bych snědla špatné krevety?
Neměli jsme krevety.
- Panebože, Kate. Co když... - Ne.
- Nevíš, co chci říct. - Nejsem těhotná.
Tak víš.
Nemůžu být těhotná. Dohodli jsme se, že tak rok počkáme.
Máme to naplánovaný. Dopíšu román, pak něco našetříme.
Johnny chce do Jižní Ameriky, já do Evropy, dáme obojí.
Půl roku na cestách a pak snažení o dítě.
Pane jo. Bezva plán.
Jo, je skvělej.
Pamatuješ, jak si Carol myslela, že čeká dítě?
Když se vyspala s Philem z počasí?
Pořád má na stole těhotenské testy.
Pojď, ať máme jistotu.
Fajn, ale nejsem těhotná. Není to možný, takže...
Jak můžu být těhotná?
Taky nechápu. Nejsem připravená.
Ty nejsi připravená? Co mám říct Johnnymu?
A jo.
- Ten fakt není připravený. - Sakra.
Víš, jak miluje Bruce Willise?
- Jasně. - Bruce čeká s Demi Moore dítě.
Takže Johnny a Bruce Willis mají něco společného, což je super.
Zkus začít tímhle.
Čím chcete začít?
Terapeuta doporučují, když si myslí, že už je konec.
To si myslíte?
- Co? - Že je konec.
To já...
Já nevím.
Ne, nemyslím si to.
Jak se cítíte?
Jde to.
Únava.
Nevolnost.
Ale to je s chemoterapií normální. Už to znám.
Jsem stará harcovnice.
Navíc tentokrát Johnny chce, abych zkusila různé alternativní terapie,
ale je to jen pár týdnů, tak nevím, jestli to zabírá.
Ale on myslí, že to zabere.
A Tully se mě snaží za každou cenu zařadit do studie.
Na Stanfordu mají jednu opravdu slibnou,
tak uvidíme.
A... Marah je v pořádku.
Snad.
Má strach.
Nechce o tom mluvit.
A já se snažím, ale...
už si toho zažila tolik, víte?
Až příliš.
Na dítě.
Je to prostě hrozné.
Ano. Ale jak se cítíte vy?
- Právě jsem vám to řekla. - Ne, mluvila jste o ostatních.
Zajímají mě vaše pocity.
Cítím únavu a nevolnost.
Myslím emocionálně.
Jak se cítíte?
Kate.
Provinile.
Proč?
Všechny jsem zklamala.
Během remise měli takovou radost.
A teď mají všichni strach a jsou z toho nesví.
Zase.
Kvůli mně.
Víte, že za rozšíření rakoviny nemůžete, že?
Vím.
Rozumově to vím.
Něco zkusíme.
Zavřete oči.
Představte si sama sebe někde,
kde jste volná.
Bez cizích očekávání, bez viny.
Můžete svět svobodně vnímat vlastníma očima.
Jak to tam vypadá?
Nezapomeňte dýchat a nechte energii proudit tělem.
Nebylo by to efektivnější, kdyby se tě fakt dotýkala?
Opravdu mi to pomáhá s vedlejšími účinky.
Líbí se mi to.
Asi fajn pauza od atonálních zvukových koupelí
a hot jógy, co ti ordinuje Johnny.
- Nedělej si srandu. - Úplná Mlha.
Jdeš vlastně zítra na Dama Lunu?
Jasně.
Kdo by vynechal měsíční rituál s bohyní?
Jinak na poli opravdové medicíny
mě čeká telefonát s vedoucím onkologie na Stanfordu.
Trvalo tři týdny to domluvit. Jsi jednou nohou tam.
Trávíš tím hroznýho času.
Nech toho. Uzdravit tě je to nejdůležitější.
Tady jsi. Hledal jsem tě.
A já tebe.
Aha, tak jo. Vsedě.
- Všechno v pořádku, Mularkeyová? - Jo, všechno super.
Nebo možná ne.
Vím, že víš, co chci, a já vím, co chceš ty,
a možná to může být totéž.
Ale taky víme, že to může být odlišné.
Dobře.
Bruce Willis se snaží si udělat v životě jasno.
Jako my.
Někdy ti v životě přistane něco na talíři, a ty musíš...
- Kate je těhotná! - Už jsem tam mířila!
Cože?
Mám taxíka, jestli se chcete svézt...
Jejda, Johnny, jsi v pořádku?
Vypadáš, jako bys dostal pánví přes ksicht.
Jsi v pořádku?
Nepromluvils, co jsme odešli z večírku.
Ty taky ne.
Tak jak se cítíš?
Budu něčí táta.
Stejně jako Bruce Willis.
Vím, že jsme měli spoustu plánů.
To je pravda. Ale plány se mění, Mularkeyová,
a to je v pořádku, to je život.
Žádná fáze netrvá věčně.
Jo.
Nikdo nikdy nebyl takhle sjetej.
Jak dlouho už ležíme na zemi?
- Přijde mi to jako věčnost. - Kolik je hodin?
Šest?
Nula dvacet dva.
Do háje.
- Málem jsme to propásly. - Co?
Východ měsíce.
Musíme jít ven pozdravit Měsíční matku,
protože dneska je úplněk.
Musíme nasát její ženskou energii.
- Jo. - Nemůžeme sát odsud?
Ne, musíme na střechu, ať jsme co nejblíž.
Na měsíc!
Přiznejte to. Jste rády, že jsme tady.
Přiznávám všechno.
Je tak krásný.
Nejradši bych o tom psala svou esej na vysokou.
Proč by ne?
Drahá univerzito, příkladem mé cesty k osobnímu růstu
byl večer, kdy jsem se zhulila a na střeše komunikovala s měsícem.
Já bych tě přijala.
- Jo, na obor vodní dýmky. - A astronomie.
Jo.
Pojďte! Koukejte!
No tak, podívejte, luna se dívá!
Projevme jí úctu.
Pojďme tančit v úžasu před její mocí a krásou.
Já vím, jak vás zvednout, holky.
- Mlho, přestaň. - Co?
- To není vtipný. Stůj! - Bože!
Přestaň!
Mělas vidět svůj výraz!
To ne.
Dobrý?
Dala by si dáma koktejl?
- Ano, prosím. - Tady je.
Na ex.
S tóny mulče.
Čistá zelená pšenice.
Jeden kluk z podpůrné online skupiny na to přísahá.
Nevím, jestli mi prodlouží život,
ale určitě prodlouží ten pocit, tak aspoň něco.
Ahoj.
Bože, páchne to tu jak shnilý odpadky.
Maro, ty jsi něco kouřila?
Ne.
Cítím to. Ježíši, Maro, je poledne.
Taky hulíš trávu v poledne.
Máma ji má na recept, na nevolnost.
Klid, lidi.
Byl to tak jeden šluk.
Chtěla jsem se pobavit, aspoň někdo tady.
Jdi k sobě. Probereme to později.
Super, tam jsem stejně šla.
Co je to za svinstvo?
- Oplatka ze lněného semínka. - A normální sušenky?
Vyhozený. Máma nesmí cukr.
- Takže sušenky nesmí nikdo? - Přesně tak.
Jasně. Takže protože máma umírá, my nesmíme žít?
To by stačilo, ty zmetku!
Máma řekla, ať jdeš k sobě, tak tam do prdele jdi!
Nemůžu se dočkat, až odsud do prdele vypadnu na vysokou!
„Naši specialisté na odchod vám v těchto těžkých časech rádi pomohou.“
To mi přišlo dneska poštou. Nevím, co říct.
„Nabízíme vše od kolumbárií po bujné zahrady se vznešenými pávy.“
Zapomněli na kroužící supy.
Zníte naštvaně.
Neřekla bych „naštvaně“.
A co byste řekla?
Nevím,
jak se cítím.
A jestli na tom záleží.
Vážně si myslíte, že je jedno, jak se cítíte?
Každopádně asi musím vymyslet,
jestli toužím po kolumbáriu, nebo po hejnu pávů.
Mluvila jste o tom s rodinou nebo přáteli?
Nemůžu.
Soustředí se na mou záchranu. Nejsou připravení na to, kdyby...
Já děkuji, pane doktore.
Vážím si toho, že jste si našel čas, a vaše studie zní neuvěřitelně.
Myslím, že moje kamarádka by byla skvělou kandidátkou.
Jak to vidíte vy?
V Kalifornii můžeme být klidně hned zítra, když bude třeba.
Prosím?
Jak, příliš agresivní?
Nesnažíte se právě ten typ rakoviny léčit?
Nechcete se na ni aspoň podívat,
než se rozhodnete, jestli ji zařadit?
Ne, prosím, neříkejte, že mě chápete.
Moje kamarádka umírá a potřebuje sakra vaši pomoc.
Ale vy chcete léčit jen milé, slušné typy rakoviny.
To si pište, že jsem naštvaná. Ztratila jsem tím tři týdny, do prdele!
Víte co? Nepotřebuje vaši blbou studii.
Tak si lečte rakovinu bez ní. Do prdele!
Můžeš přijít?
Vím, že se samoléčba chlastem nedoporučuje, ale...
Podám skleničky.
S tou studií mě to mrzí.
Seru na ně. Pořád tu je tvůj kámoš na Mayo Clinic.
- Ještě mi nezavolal. - Zavolej mu znova.
Je po pracovní době. Už jsem mu volal třikrát.
Zavolej znova.
Jestli se nedostane do studie, tak...
Dobře.
Klid, slibuju, hned ráno. Dobře?
Děkuju.
Otevřu toho prevíta. Co pít rovnou z láhve?
Ale to by nebylo stylový.
Tahle věc...
Co chceš...
Co to děláš?
Vezmi mě nahoru.
Tohle jsi nechtěla.
Ne.
Ale...
chci zapomenout, jak se cítím.
Na minutku.
Zaprvé,
tohle by nebyla jen minutka.
To si ujasněme.
- Uznávám. - Jo.
Tak pět minut.
Nebo celou noc.
Tully. A co pak?
Pak nic.
Zapomeneme, že se to stalo.
Zapomeneme.
To zní...
Je to špatný nápad, ale je mi to fuk.
- Chci se jenom... - Co? Vyšukat z bolesti?
- Nedělej si srandu. - Nedělám.
Tully, myslím, že to není...
Říkám, že je to špatný nápad.
- Je to špatný nápad, Tully! - Já vím!
Samozřejmě špatný nápady mám nejradši.
- Jak může sex způsobit tohle? - Je to zázrak života.
Víš, proč těhotné ženy září?
Jsou zpocené z toho zvracení.
Vypadáš skvěle.
Akorát máš
na krku trochu zvratků.
Včera se mi zdálo, že jsem porodila koalu.
- Bezva! - Ne! Kousla mě.
- Kde je mimochodem taťka méďa? - Je na squashi s Muttem.
Jak to zvládá?
Znáš tu scénu, jak Bruce Willis běhá bosý
po rozbitém skle ve špinavém tílku se samopalem v ruce?
Je trochu míň uvolněný.
Je to velká změna. Vzpamatuje se.
Jo, možná.
Sakra. Tohle pít nemůžu, ne?
Ptáš se mě?
Musím k doktorovi.
A jak je tobě? Vyšiluješ?
Tak trochu.
Vím, že to nejde, ale jako bych ji tam cítila.
- Ji? - Jo.
A Tull...
Už teď ji miluju.
Já taky.
- Budeme mít dítě! - Budeme mít dítě!
- Bože, budeme mít dítě. - Budeme mít dítě.
Budeme mít dítě!
Haló?
Ahoj, Mutte.
Jak to myslíš?
Jo, jasně. Vyřídím mu to. Dobře.
Johnny nedorazil na squash.
TACOMA 25 km PORTLAND 270 km
Dobré ráno.
Pozoruješ mě, jak spím, sporťáku?
Rozkošně chrápeš.
Jako roztomilý zajíček s motorovou pilou.
Co to děláš?
Napadlo mě, že bych přinesl snídani do postele.
- Moje legendární lívanečky? - Ne, myslím...
co to děláš?
Včera jsme to probírali.
Nic nedělám.
Tully, jenom nabízím lívance.
Kate mě teď potřebuje a na nic jiného nemám prostor, to víš.
Chápu to.
- Vážně? - Jo.
Ale víš, že je v pořádku...
- Nic není v pořádku. - ...pustit mě k sobě.
Být se mnou.
To neznamená, že zradíš Kate. Chce, abys byla šťastná.
Ježíši, sporťáku, já...
O to tady nejde.
Já prostě... Já tohle prostě teď nemůžu.
Jo?
Promiň, mohl bys prosím...
Můžeš odejít?
Jak jde psaní? Už musíš mít celý román.
Ještě ne, ale už se to blíží. Mám hodně inspirace.
- Můžu si přečíst pár kapitol? - Ne.
- Odstavec? Tak větu? - Ani slovo.
Nějaký náznak?
- Ustup od počítače. - No jo.
Ahoj, Maro. Jak ti je?
Mám domácí vězení, ale chleba a vodu si vzít smím, ne?
Nezačínej.
Maro, jestli chceš, na večerní obřad Dama Luny
si můžeš půjčit můj náhrdelník, ten se safíry.
Ne, díky.
Na večeři před svatbou jsi ho tak chtěla.
Tu měsíční akci vynechám. Necítím se na to.
- Nemáš na výběr. - Jinak co? Větší domácí vězení?
Stačí. To nevadí.
Nemusíš, když nechceš.
- Ale kdyžtak ten náhrdelník je tvůj. - Dobře.
Kate, žiješ?
- Kate! - Mám asi zlomený kotník!
Můj kotník.
- Měsíční matko, uzdrav svou září kotník. - Sklapni! Musí si to dát prohlídnout.
- Právě to prohlížím. - Doktorem.
Tvoje máma nás tam vezme.
Naši nejsou doma, jsou na bridži.
- A Sean? - Je u Robbieho!
- Zavoláme sanitku? - Děcka! Klid, zvládnu to.
Pojď.
- Dobře. - Opatrně.
- Zhluboka dýchej. - Bože.
Tak jo.
Páni, miluju řídit zkouřená. Je to jako pilotovat kosmickou loď.
Promiňte, holky, pole asteroidů.
Ježíši, Mlho, přestaň.
Snažím se uvolnit. Tahle dodávka je plná napětí.
Tak aspoň stáhni okýnko.
Sakra, poliši.
To nic, klid.
Buď v klidu. Všechno dobře dopadne.
Pokud nenajdou drogy v přední přihrádce.
Kde sakra je?
Obvolala jsem KPOC, squash, první i druhý oblíbený bar,
podnik, kde možná viděl Jean Smart.
- Je fanoušek Designing Women. - Dobře.
Podívejme se na to racionálně.
Vyděsil se, zdrhl a už se nevrátí.
Možná, nebo...
Jiná možnost není.
Je. Ale řekněme, že máš pravdu a zdrhl. Co bude pak?
Porodím, zalezu někam do díry a umřu hanbou a trapností?
Ne, to dítě vychováme spolu.
- Fakt? - Jo!
Tak se nevrátí. Nepotřebujeme ho. Ani jinýho chlapa.
To dítě si vypipláme pěkně samy.
To bys pro mě udělala?
Jasně. Bude to super.
Koupíme dům u vody. Budem jezdit na lodičkách.
Neumím veslovat. Ty jo?
Naučíme se to.
Určitě?
Jo.
Ty pruhované námořnické košile mi děsně sluší.
Ne. Jsi si jistá tím s výchovou dítěte?
Nikdy jsi děti nechtěla.
Ne, nechtěla jsem být máma.
Táta mi nevadí. Tátové dělají zábavu. Berou děti do zoo, učí je jezdit na kole.
A dál se soustředí na kariéru.
Tátové chodí na školní akce jen občas,
a hned jsou za hrdiny.
- Být tátou zní skvěle. - Takže já mám být máma?
Mám měnit plenky, prát, vařit, večer uložit děti a přivítat tě martini
zabalená v sexy celofánové pláštěnce?
Tohle všechno nemusíš. To vymyslíme.
Můžeme být máma a táta na střídačku.
Mít vlastní pravidla. Bude to super.
Jen ty a já a naše miminko.
Holky z Firefly Lane navždycky.
Moc ti děkuju.
Ale co s Johnnym? Je teď oficiálně pohřešovaný?
Myslím, že musíš počkat 24 hodin.
A u lidí, co právě zjistili, že budou táta, dvojnásobek.
Díky, že jsi tu dřív.
Chtěla jsem přijít dřív než Měsíční matka.
Johnny, večeře!
Tohle asi není na makrobiotickém menu Johnnyho Ryana.
Počkat, Mularkeyová.
Červené maso, alkohol?
Chtěl jsem dělat čočkový chleba.
Je to pro tebe a Tully.
Terapeutka mi řekla, že se mám soustředit na to, co chci já,
a já s vámi chci něco probrat.
Chtěla bych, aby se Marah příští rok podívala na tyhle školy.
Kdybych tu nebyla.
Nemusí se hlásit na všechny, ale ať si je prohlédne.
Kate, tohle je absurdní.
Harvard?
Průměr si zlepšila a výsledky SAT ještě neznáme.
A co některá z těch škol, co si říkají „Harvard něčeho“,
jako Harvard Jižní Dakoty nebo Harvard Nebrasky?
Ty může navštívit taky.
Díky.
Taky chci, abyste oba věděli,
že máte moje požehnání,
kdybyste chtěli být spolu, až tu nebudu.
- Co? - Co to povídáš?
Mám vás moc ráda a nechci, aby vám bránil pocit viny.
Tohle je šílený.
Ty neumíráš. Dostaneme tě do klinické studie.
- Pro případ, že ne. - Dostaneme.
Přesně tak. Nikam neodcházíš.
A dobře víš, že bychom se s Johnnym nesnesli.
Chceš nás spolu proto,
že budeme furt jen probírat, jak nám chybíš.
Prostě nechci, abyste byli sami. Žádný z vás.
Jo. Tohle nedávám, promiň.
Onkologická sestra mluvila o síle pozitivního myšlení.
Tohle pozitivní rozhodně není.
Tak jestli to nebudeš ty, dohlídneš, aby to byl někdo fajn,
s kým bychom kamarádily?
Můžeme to prosím přestat probírat?
Tak jo.
Navíc mám novinku.
Včera jsem spala s Dannym.
Co?
Panebože, konečně. To byl můj další návrh.
A jaký to bylo?
Bylo to skvělý.
A pak to bylo hrozný.
Přesně, jak jsem čekala.
Pane jo.
- Uslyší tě jíst. - Neříkej to Johnnymu.
Panebože.
Panebože, to je dobrota.
Měsíční matka nás vítá.
A teď si vytvořme náš vlastní měsíční kruh.
Omlouvám se, ale dnes večer jen ženská energie.
Já mám silnou ženskou stránku.
Prosím.
Nechte nás.
Dobře, v pořádku.
Tak se bavte. Budu uvnitř.
Tak jo.
Měsíc ovlivňuje naše těla a naše duše
stejně jako příliv a odliv.
Za úplňku energie luny vrcholí.
Dnes se napojíme na moc měsíce,
spojíme ji s vlastními silnými stránkami a namíříme je na uzdravení Kate.
Kdo začne?
- Já začnu. - Dobře.
Měsíční matko,
vezmu si všechno tvé světlo a lásku
a spojím je se vší sílou a štěstím, díky nimž jsem ještě tady.
A všechnu tu energii dávám
naší milované Kate.
- Děkuju. - Tak kdo bude další?
O síle měsíce nic nevím.
Ale věřím v sílu vůle.
A pod tímhle úplňkem
vkládám veškerou svou vůli do poslední špetky
a své odhodlání v uzdravení Kate.
Její přátelství
mi dává víru, že možná,
možná na světě přece jen existují kouzla.
A co vy?
Chtěla byste se s Kate o něco podělit?
Já...
Já tohle nezvládnu.
Ne, Kate, zůstaň. Nasávej hojivé měsíční paprsky.
- Jdu za ní. - Fajn.
Kate, dýchej.
Tyhle obřady umí rozbouřit spoustu pocitů.
Teď nepotřebuju tvoje hipísácký kecy, Mlho.
Chápu.
Tak ven s tím.
Nedává to smysl.
Proč je nemocná zrovna Kate?
Nekouří, cvičí.
Každý rok chodí na mamograf.
Nevím.
Vesmír je plný záhad.
Třeba ty. Jak to, že jsi zdravá?
Po všech těch drogách, tolikrát ses málem předávkovala.
Měla jsem umřít tak tisíckrát.
Proč ne já?
Kouřím celý život.
Tohle není...
Není to fér.
Máš pravdu.
Je to hrozný.
A ty zuříš.
Tak proč to nevyužít? A pomoct jí?
Nemůžu uvěřit, že poslouchám rodičovské rady zrovna od tebe.
Možná si mě tu vesmír nechal z nějakého důvodu.
Pojď.
Ty drogy jste nastrčili, fízlové hnusný.
Znám svoje práva!
- Bavily jsme se. Spadla ze střechy. - Díky.
To je kurva nelegální?
- Co se stalo? - Nezlob se.
- To já chtěla na střechu. - Bavily jsme se.
- Auto prohledali ilegálně. - To probereme doma.
Tallulo Hartová, vaše matka porušila podmínku.
Půjde do vazby až do slyšení. Pojďte se mnou.
- Ne, zpátky k babičce ne! - Pojďte.
- To ne! - Prosím!
Nesmí ji zase odvést. Mami, prosím!
- Mami! - Může být u nás.
- Fakt? - Postaráme se o ni.
Jistě, zlato, jsi rodina.
Pomůžeme ti to zvládnout. Pojďme.
Nesebereš mi moje dítě, Margie.
Vrátím se pro tebe, Tallulo, slyšíš? Vezmu si tě zpátky.
Naserte si!
Tak děkuji všem.
Pamatujte, příští týden první kapitola Skutků apoštolů.
A nezapomeňte, v pondělí večer máme zápas proti templu Beth-El.
Tak si vemte rukavice a...
Tati.
Koho nám to čerti nesou?
Prý vám v týmu chybí vnější polař.
Nezajdeme na jedno? Můžeme tady hned za rohem.
Pivo mají dobrý. Křidýlka příšerný.
A nejkrásnější servírky v Oregonu.
Rád tě vidím.
Návrat ztraceného syna.
Za tenhle den jsem se modlil, a konečně přišel.
Jak to děláš?
Co?
Říkáš tyhle žvásty.
S vážnou tváří.
- Nevím, jak to myslíš. - Ale víš.
„Sluha boží“ a tak dále.
Tohle pokrytectví.
Ty kecy.
Netvářím se, že jsem víc než člověk.
A proto ti to žerou.
Všichni tví stoupenci.
Ale já znám pravdu.
Bavím se.
Líbí se mi to.
Měl bys chodit častěji.
Za její smrt můžeš ty.
Upila se k smrti kvůli tobě.
Tvým záletům.
A tomu, jak jsi ji soudil. Ty tvoje svatouškovský kydy.
Tvoje máma byla nemocná.
- Měla nemoc. - Jo, kvůli tobě.
Nenáviděl jsi ji.
Protože viděla tvoje pravé já.
A nenáviděl jsi mě, protože jsem tam byl a všechno viděl.
Ne, to nikdy.
Mám tě rád, synu.
Už mi tak nikdy neříkej.
Byl jsi houby otec.
Ani jsem tě nemohl pozvat na svatbu. Víš, jaký to je?
Mám otce, co bydlí tři hodiny ode mě,
a nemůžu tě vídat kvůli tomu, cos udělal!
Kdo z vás je bez viny...
A tak dále.
Mimochodem, jestli jsi sem přijel na mě křičet, jde ti to skvěle.
Vnímám ten křik.
Ale můžeme to aspoň udělat u piva?
Přijel jsem, protože budu otcem.
A místo toho, abych byl šťastný, což bych měl,
jsem hrůzou bez sebe, že to podělám.
Jako ty.
Nevím, jak na to, a je to tvoje chyba!
S tím na mě nechoď.
Ten, kdo vychoval mě, byl zrůda. Zmlátil mě, když nepříjemně zafoukal vítr.
Ale neviním ho ze svých chyb. To je mezi mnou a Bohem.
Co po mně chceš? Omluvu? Slib, že všechno bude lepší?
Jsi dospělej, Johne, rozhoduješ sám za sebe.
Když to posereš, je to na tobě.
A gratuluju.
Doufám, že to škvrně uvidím.
Vnímej lásku všech kolem sebe. Nech se jí zaplavit.
Ať tě pozvedne tam, kde najdeš svobodu.
Kde není bolest, kde v sobě nemáš rakovinu.
Řekni mi, co cítíš.
Já nevím.
Vpusť do sebe ozdravné světlo.
Otevři své srdce.
Řekni mi, co cítíš.
Nechci umřít.
Nejsem připravená.
Marah mě potřebuje.
Musím být u její promoce, na její svatbě, vidět její děti.
Mám plný zuby těchhle kravin...
Mám hrozný strach
a ten pocit nenávidím.
To je ono. Pusť to ven. Pošli to měsíci.
Zkusme něco pozitivnějšího.
Do prdele s tím, tohle je můj obřad! Ať jde rakovina do prdele!
Jo, přesně tak. Jdi do prdele, rakovino!
Jdi do prdele, rakovino!
Jdi do prdele!
Kdes sakra byl?
- Kdes byl? Bála jsem se. - Opustíš těhotnou ženu?
Nepotřebujeme tě.
- Tully, můžu chvilku se svou ženou? - Teď je to moje žena, kámo.
Kate, promiň.
Musel jsem něco zařídit, ale nechtěl jsem ti dělat starosti.
Já vím, že to dítě bylo překvapení a změnilo nám plány.
- Nedržím tě tu. - Žádná škoda!
- Cože? - Vím, že nechceš děti. Chápu to.
Ale musíš pochopit,
že ze mě nebude moje matka, s manželem, nebo bez.
Mám vlastní pravidla.
- Přesně tak. - Mularkeyová, přestaň, prosím.
Nevím, o čem to mluvíš,
ale potřeboval jsem minutku, abych si na to zvykl.
- Takže jsi mě neopustil? - Opustit tě?
Kate...
jsme rodina.
A nemusíme být jako naši rodiče.
Nebudeme naši rodiče.
Můžeme být lepší.
Na chvilku jsem na to zapomněl,
ale opravdu tomu věřím.
Jo, mám strach. Je to velká změna.
Ale s tebou po boku...
dokážu cokoli.
Jsem tak rád, že máme jeden druhého do konce života.
Ty a já, Mularkeyová.
Sleduju tě.
Budeme mít dítě.
CHIA SEMÍNKA
Můžu ti udělat jedny normální.
Mám tajnou zásobu bílé mouky a javorového sirupu.
A čokoládové lupínky?
Hezky.
Promiň, že jsem tuhle vyjel. Neměl jsem na tebe tak řvát.
Máma umře, že jo?
Včera večer mi chtěla půjčit svůj safírový náhrdelník,
ale když jsem ho chtěla posledně, řekla, že jedině přes její mrtvolu.
- To neznamená, že máma umře. - Proč lžeš?
Nevíme to.
Ale už to nevypadá tak nadějně.
Co budeme dělat?
Víš...
když jsem zjistil, že tě máma čeká,
rozhodilo mě to.
- Naskočil jsem na motorku a... - Tys měl motorku?
O to nejde, ale...
Říkáš jim vrahouni na dvou kolech. A zakázals mi je.
Obojí platí, ale o to tu nejde.
- Jasný? - Jasný.
Jde o to, že jsem dostal strach.
Takový strach jsem asi v životě neměl.
Strach, že nejsem připravený,
že nikdy připravený nebudu.
A podobně se cítím teď.
Ale tak to s velkými životními změnami chodí.
Nemůžeš si vybrat, kdy přijdou.
Musíš se držet lidí, které máš ráda,
a projít si tím.
Společně.
Vím, že se bojíš.
Já se taky bojím.
Ať se stane cokoli, jsem tu s tebou
a my to zvládneme.
Slibuju.
Ahoj, ranní ptáčata.
- Vyrazím na akupunkturu. - Vezmu klíčky.
- Ne, užijte si lívance. Pojedu sama. - Dobře.
Jo.
KELLERMANŮV RANČ
Díky.
Ahoj, kamaráde. Jedem.
Ahoj.
Páni. Ta akupunktura musela být skvělá.
Celá záříš.
Projela jsem se na koni.
Fakt?
Bylo to úžasné. Přesně to jsem potřebovala.
Vím, že o těch věcech nechceš mluvit.
Jako co se stane, až tady nebudu...
V pořádku.
Můžeme to probrat.
Tak jo.
Dobře.
Chci probrat svůj pohřeb.
A chtěla bych tě poprosit o pár konkrétních věcí.
Asi by sis to měl zapsat.
Tak jo.
Potřebuju, abys sehnal krabičku Virginia Slims.
A iPod.
Dobře.
A fotku Davida Cassidyho.
Dobře.
A musí být barevná.
Tallulo Rose!
Ježíši, Danny! Ten klíč ti seberu.
- Dokázal jsem to, Kate jde do studie. - Cože?
Můj kontakt na Mayo Clinic zatahal za nitky a Kate je tam!
Prý má ta studie slibné výsledky
u agresivní rakoviny, jako má Kate.
- Je tam? - Je tam!
Panebože, Danny, díky.
Díky. Miluju tě.
O DESET LET POZDĚJI
Takže svatba může začít.
Kmotra nevěsty je připravená.
Pane jo.
Překlad titulků: Barbora Vrbová