VENNINNER TIL EVIG TID
- Kate! - Kate!
- Kate, hører du meg? Kate? - Kate. Hei!
- Vann. - Vi ringer ambulanse.
- Er du ok? - La henne puste.
Ikke lær meg å pleie datteren min.
- Skru ned den jævla musikken. - Ambulansen er på vei.
Kutt ut, det går bra.
Jeg ble så varm, og jeg drakk all den champagnen,
men det går bra. Jeg lover.
- Det går ikke bra, Katie. - Jeg er...
- Det går bra. - Be ambulansen snu.
Jeg går inn og legger meg.
Jeg har en legetime på mandag. Jeg forteller om dette.
Dans videre. Det er en fest!
- Mamma. - Jeg beklager at jeg skremte deg.
Det går fint. Jeg skal bare legge meg litt.
- Her. - Det går bra.
Dere er latterlige. Jeg kan gå.
Nei, det går bra.
Hva skjer med mamma? Ingen forteller meg noe.
Aner ikke. Ingen forteller meg heller noe.
Hvorfor sa du ikke at kreften var tilbake?
- Jeg skulle det. - Når?
Jeg ville si det til alle i dag,
men metastase i bein og lever passet ikke med løftene.
Ikke morsomt.
Jeg ville bare at dere skulle ha det gøy.
- Før cellegift-galskapen er tilbake. - Du skal ikke tenke på oss.
Det er det jeg sier.
Så du hvordan alle friket ut? Det var det jeg ikke ville.
Jeg ønsket meg et normalt bryllup.
Fra nå av er jeg her hos deg, ok?
Jeg går sammen med deg og forlater deg aldri.
Tull, du må forlate meg,
for dette er bryllupsnatten min, og jeg skal ha sex med mannen min,
og du får skyss med Danny,
for en liten fugl kvitret at Celeste ga ham ringen tilbake.
Manipulerer du kjærlighetslivet mitt?
Gjør det for meg! Jeg har kreft. Du kan ikke si nei.
- Du er så jævla irriterende, vet du det? - Det er derfor du elsker meg.
Går det bra?
Vil du snakke?
Metastase i bein og lever...
Det høres...
Det høres ille ut, hva?
Jeg mener...
Vel, da er det bra at jeg er berømt.
Jeg får henne inn i en studie med nyskapende behandling.
De foregår landet rundt.
Jeg finner den beste, tar noen telefoner og bruker kontaktene mine.
Pang, hun er med.
Ja. Hvis noen klarer det, er det deg, Tallulah.
Beklager at jeg ikke sa noe om Celeste.
Det går bra.
Jeg håpet at om noen skulle kline med deg,
ville det bli meg.
- Jeg kysser ikke menn som er opptatt. - Bare kvinner.
Ok, som sagt, hun kysset meg.
Ok, men hva med det andre jeg sa?
- Om deg og meg? - Gjør vi virkelig dette nå?
Hør her, Tully, jeg vet du har lengtet etter meg...
- Lengtet? - ...siden jeg kom til Seattle.
- Du har for god selvtillit. - Jeg har lengtet etter deg også!
Du har en rar måte å vise det på, sportsmann.
Tror du ikke jeg ble lei meg
da du var singel og var min nabo?
- Vi må ikke gjøre dette. - Jeg hadde en seriøs kjæreste.
- To år sammen, og vi bodde sammen. - Greit. Ok.
- Jeg vet ikke hvorfor vi... - Jeg tenkte på deg konstant.
Men en del av meg tenkte at det sikkert var for sent eller noe.
Men vet du hva? Faen ta for sent.
Hvorfor kan vi ikke bare innrømme hva vi føler?
Det sier du bare fordi du ble dumpa for fem minutter siden.
Nei. Jeg sier det fordi det er sant.
- Kan du ikke innrømme... - At jeg lengtet?
Ok. Saksøk meg. Jeg lengtet. Men bare fordi jeg ikke kunne få deg.
- Og kun derfor lengtet du etter meg. - Slutt.
- Jeg gjør ikke noe. - Vi har ventet 20 år.
Snakk for deg selv. Jeg ventet ikke.
- Du er bare redd. - Nei.
Jeg kjenner meg selv. Jeg suger på sånt.
- Hva så? Ikke jeg heller! - Nettopp.
Men vi er flinke til å være venner,
og det er det jeg trenger nå.
Så jeg kan fokusere på Kate.
Jeg må hjelpe henne å bekjempe dette, og
jeg trenger at du er vennen min.
Jeg har ikke mange sånne, sportsmann.
Vi trenger ikke...
Hvor ser du deg selv i fremtiden? Hvorfor er colleger så besatt av det?
Bare si at du mottar Nobelprisen i litteratur for andre gang
mens din mann, Shaun Cassidy, ser stolt på og tar seg av deres tre barn.
Hvorfor er jeg gift med Shaun, ikke David Cassidy?
Han er min.
Hvor kult er det ikke om vi gifter oss med brødre?
Ikke gled deg for mye.
David og jeg skiller oss etter min affære med John Travolta.
- Passer deg. Ja. - Ja.
Dere har jobbet med de der i timevis. Jeg blir stressa av å se på.
Ta en pause.
Slapp av.
En liten blås?
Jeg vet at jeg vanligvis ikke tilbyr det, men vennen min, Al, har dyrket dette,
og det er det beste gresset jeg har røkt.
Det er transcen-jævla-dentalt.
Flott, men nei takk.
På dødsleiet vil du ikke ønske du jobbet hardere
og gjorde mer papirarbeid.
Du vil ønske at du røkte denne hasjen
og hadde flere eventyr med moren din.
Hva, vil du?
Jeg mener,
det er sisteåret,
og hvor mange muligheter får vi
å røyke transcen-jævla-dental hasj?
Jøss, du er vill, Mularkey.
Ville Mularkey.
Pust dypt inn.
Går det bra?
Jepp. Her.
Vær helt rolig.
Så rolig.
GRATULERER, KPOC
SEATTLES #1 NYHETSKANAL I HELGENE JUNI 1988!
Deres Majestet.
Det er så fint å få accessoirer som passer til alt.
Unnskyld meg, alle sammen. Hallo. Jeg vil utbringe en skål.
Tully, da du satte deg ved den pulten, lå vi på bunnen.
Men etter to veldig korte år,
har du gjort KPOC til nummer én i helgene.
- Ja! - For Tully!
Tully!
Jeg hadde ikke klart det uten min Tin Man, Den feige løven,
Fugleskremselet og selvsagt Toto.
- Jeg er jo Glinda. - Hvem er jeg?
- Fugleskremselet. - Fugleskremselet.
Vent! Jeg må utbringe en skål til.
For Johnny, som vant Northwest Regional Journalism-prisen
for reportasjen om hjemløse i Seattle.
Jeg elsker deg så høyt, ektemann, og vet du vil gjøre utrolige ting.
- For Johnny. - For Johnny!
Takk, kone,
og jeg forventer at dere alle kommer og ser på prisen
som er utstilt på kontoret mitt.
For jeg er ydmyk og hater oppmerksomhet.
Apropos ydmyk, la meg skryte av Kate et øyeblikk.
Hun har allerede fullført fire kapitler i sin nye roman.
Dette til tross for en krevende dagjobb,
et rikt sosialt liv og en mann som krever mye pleie.
- Ja. - Kate, du forbløffer meg hver dag.
- For Kate! - For Kate!
- Det trengte du ikke å gjøre. - Du må også skåles for.
Kanskje vi kan fortsette feiringen hjemme.
Spy. Kan vi ha én samtale der dere ikke planlegger å ha sex?
Kom igjen, vi er enda nygifte.
To år er ikke nygifte.
Dere!
Dette er et av de øyeblikkene!
Hvilke øyeblikk?
Når man skjønner at man gjør det, man er i det.
- I hva? - Livet.
Og det skjer akkurat nå, og det er bedre enn noen av oss noen gang trodde.
- Hva? - Ikke noe. Du er bare søt.
Jeg vil fryse dette øyeblikket og leve her evig.
Ja. Som å leve i et bilde.
Nydelig. Jeg skriver det ned til romanen.
For KPOC, måtte hun regjere lenge.
Hør, hør!
- Johnny, klar til i morgen? - Selvsagt.
Squash dagen derpå er spesialiteten min. Jeg må svette dette ut.
Beklager, jeg tror jeg har drukket for mye øl. Jeg skal...
- Jeg går. - Går det bra?
Hvordan spyr du allerede? Er dette amatørtimen?
Dette ligner ikke deg, Mularkey.
Kaller du meg en alkoholiker?
Nei, du liker å ha det gøy. Det gjør vi alle.
- Kanskje jeg åt dårlige reker? - Vi har ikke spist reker.
Herregud, Kate. Kanskje...
- Niks. - Du vet ikke hva jeg skulle si.
- Jeg er ikke gravid. - Du visste det.
Jeg kan ikke være gravid, for vi er enige om å vente et år til.
Vi har en plan. Jeg gjør ferdig romanen, så sparer vi penger.
Johnny vil se Sør-Amerika, jeg Europa. Vi tar begge.
Vi reiser i et halvt år. Så får vi barn.
Jøss. Det er en kul plan.
Ja. Jeg elsker planen vår.
Husker du da Carol trodde hun skulle få et barn?
Da hun lå med værmannen Phil? Hun har enda graviditetstester på pulten.
La oss ta en og sjekke.
Greit. Men jeg er ikke gravid. Det går ikke an. Så...
- Jeg kan ikke tro jeg er gravid. - Enig. Jeg er ikke klar for dette.
Du er ikke klar? Hva skal jeg si til Johnny?
Ja visst. Han er virkelig ikke klar.
Å, faen.
Hei, du vet at han elsker Bruce Willis?
- Ja visst. - Han og Demi Moore skal ha barn.
Johnny og Bruce Willis får noe til felles, det er ganske kult.
Begynn med det.
Hvor vil du begynne?
De anbefaler bare en terapeut når de vet at det er slutten.
Er det det du tror?
- Hva da? - At det er slutten.
Å, jeg...
Jeg vet ikke.
Nei, jeg tror ikke det.
Hvordan har du det?
Greit.
Sliten.
Kvalm. Men det er normalt ved cellegift. Jeg har opplevd alt før.
Jeg er en proff.
Og denne gangen får Johnny meg til å prøve alternativ terapi,
men det har bare gått noen uker, så jeg vet ikke om det hjelper.
Men han tror det.
Og Tully jobber på alle måter for å finne en medisinstudie.
Det er faktisk en lovende en ved Stanford, så vi får se.
Og Marah har det bra.
Tror jeg.
Hun er bekymret.
Hun vil ikke prate om det.
Og jeg prøver, men...
...hun har alt vært gjennom så mye.
For mye.
For et barn.
Det er bare... Det er fælt.
Ja, men hvordan har du det?
- Jeg sa det jo nettopp. - Nei, du fortalte meg om alle andre.
Jeg vil vite hvordan du har det.
- Jeg er sliten og kvalm. - Jeg mente følelsesmessig.
Hvordan har du det?
Kate.
Skyldig.
Hvorfor?
Fordi jeg sviktet alle.
Alle var så glade da jeg ble bedre.
Og nå er de redde og opprørte.
Igjen.
På grunn av meg.
Du vet at kreftspredningen ikke er din feil?
Jeg vet det.
Intellektuelt.
La oss prøve noe.
Lukk øynene.
Se for deg at du er et sted.
Der du er fri.
Fri fra alle forventninger. Fri fra skyldfølelse.
Fri til å oppleve verden med egne øyne.
Hvordan ser det ut?
Husk å puste mens du lar energien strømme gjennom kroppen din.
Ville det ikke vært mer effektivt om hun faktisk rørte deg?
Det hjelper mot bivirkningene av cellegiften. Jeg liker det.
Må være en fin pause fra atonale lydbad og varm yoga som Johnny får deg til å ta.
- Ikke gjør narr. - Han blir til Cloud.
Kommer du til Dama Luna i morgen?
Ja. Hvem elsker ikke et ritual for månegudinnen?
Ellers, på medisinfronten,
ringer jeg lederen for onkologisk avdeling på Stanford i morgen.
Endelig, det tok tre uker. Du er så og si inne.
Jeg hater at du bruker så mye tid.
Slutt. Ikke noe er viktigere enn å få deg bedre.
Der er du. Jeg har lett etter deg.
Og jeg deg.
Å. Ok. Vi sitter.
- Alt i orden, Mularkey? - Ja, alt er bra. Ja.
Men kanskje ikke.
Jeg vet at du vet hva jeg vil, og jeg vet hva du vil,
og kanskje det kan bli det samme.
Men vi vet også at det kan være ulikt.
Ok.
Bruce Willis er en som bare prøver å finne ut av det.
Som oss.
Noen ganger byr livet på overraskelser, og du må ta imot dem...
- Kate er gravid! - Jeg var på vei dit!
Hva?
Jeg har en drosje hvis noen vil dele?
Hei, Johnny, går det bra?
Ser ut som om du har fått en stekepanne i fjeset.
Går det bra?
Du har ikke sagt noe etter festen.
Ikke du heller.
Vel, hva føler du?
Jeg skal bli noens far.
Akkurat som Bruce Willis.
Jeg vet vi hadde mange planer.
Sant. Men planer endrer seg, Mularkey,
og det er greit, det er livet.
Ingen faser varer evig.
Nei.
Ingen mennesker har vært så høye.
Hvor lenge har vi ligget på gulvet?
Føles som en evighet.
Hva er klokka?
Seks?
Tjueto.
Herregud.
- Dere, vi gikk nesten glipp av det. - Hva?
Måneoppgangen.
Vi må gå ut og hilse på Mor måne,
for hun er full i kveld, og vi må nyte hennes feminine energi.
- Sant. - Kan vi ikke nyte herfra?
Nei, vi må på taket for å være så nær henne som mulig.
Til månen!
Til månen.
Innrøm det. Dere er glade vi gjør dette.
Jeg innrømmer alt.
Hun er så pen.
Jeg vil skrive college-essayet mitt om dette.
Det kan du vel?
Kjære college,
et eksempel på min personlige vekst
er den gangen jeg ble stein og kommuniserte med månen på taket.
Du hadde kommet inn på min skole.
- Ja vi kunne studert hasjrøyking. - Og astronomi.
Ja.
Kom igjen! Se!
Kom igjen. Se, månen ser på! Vi må gi henne vår respekt!
La oss danse i undring foran hennes makt og skjønnhet.
Jeg vet hvordan jeg skal få dere opp.
- Stopp, Cloud. - Hva?
- Det er ikke gøy. Stopp! - Herregud!
Stopp!
Du skulle sett fjeset ditt.
Å nei.
Går det bra?
Vil damen ha en cocktail?
- Ja takk. - Ok.
Ned i luka.
Som fuktig halm.
Det er rent hvetegress.
En fyr i støttegruppen min sverger til det.
Vet ikke om dietten lar meg leve lenger, men det vil føles lenge, det er da noe.
Hei.
Herregud, det lukter varmt søppel.
Marah, er du høy?
Nei.
Jeg lukter det. Herregud, Marah, det er midt på dagen.
Du røyker gress midt på dagen.
Moren din har resept. Det er mot kvalmen.
Slapp av.
Jeg tok bare én blås.
Ville bare ha det litt gøy. Noen her må det.
Gå på rommet. Vi tar dette senere.
Kult, det var dit jeg skulle uansett.
Hva er denne dritten?
- Det er en linfrøkjeks. - Hvor er de ekte kjeksene?
Kastet. Moren din får ikke sukker.
- Så ingen kan få kjeks? - Akkurat.
Skjønner. Så siden mamma skal dø, kan ingen andre få lov til å leve?
Det holder, din utakknemlige dritt. Moren din ba deg gå på rommet, så gå!
Jeg gleder meg til å dra herfra og gå på et jævla college.
"Våre dødseksperter kan hjelpe til i denne tunge tiden."
Jeg fikk dette i posten i dag. Jeg fikser det ikke.
"Fra kremasjonsnisjer til frodige hager med streifende påfugler, vi har alt."
De utelot gribbene som sirklet.
Du høres sint ut.
Jeg vil ikke si sint.
Hva vil du si?
Jeg vet ikke hva jeg føler.
Eller om det betyr noe.
Tror du det ikke betyr noe hva du føler?
Uansett må jeg bestemme meg for en nisje eller påfugler rundt graven min.
Har du snakket med familie eller venner om dette?
Jeg kan ikke.
De er så fokuserte på å redde meg, de kan ikke snakke om...
Nei, takk skal du ha, doktor.
Jeg setter pris på at du tar deg tid, og studien din høres utrolig ut.
Jeg tror min venn vil bli en flott kandidat.
Hva tror du?
Vi kan komme til California i morgen om vi må...
Hva for noe?
Hva mener du med "for aggressiv"? Er det ikke sånn kreft du skal kurere?
Jeg synes du bør undersøke henne
før du vet om hun kvalifiserer.
Nei, ikke si at du forstår.
Vennen min er døende, og hun trenger din hjelp.
Men du vil bare kurere de snille, hyggelige kreftformene.
Visst faen er jeg sur.
Jeg har kastet bort tre jævla uker på dette.
Hun trenger ikke den jævla studien.
Lykke til med å kurere kreft uten henne. Faen!
Kan du komme hit?
Jeg vet det er en dårlig ide å medisinere seg med sprit, men...
Jeg henter glass.
Synd hun ikke kom inn i studien.
Drit i dem. Vi har vennen din på Mayo-klinikken.
- Han har ikke ringt tilbake. - Ring ham igjen, nå.
Kontorene er stengt. Jeg har ringt ham tre ganger.
Ring igjen, for faen. Om hun ikke får bli med på en av de studiene...
Ok.
Slapp av, jeg lover, i morgen tidlig. Ok?
Takk.
La oss åpne denne rakkeren. La oss drikke fra flaska.
Men det ville ikke vært elegant.
Denne greia...
Hva vil du...
Hva gjør du?
Ta meg med opp.
Du sa det var en dårlig idé.
Det er det.
Men jeg bare...
Jeg vil glemme hva jeg føler.
Et lite øyeblikk.
For det første ville det vart mer enn et øyeblikk.
Ha det klart for deg.
- Greit nok. - Ja.
Fem øyeblikk da.
Eller en hel natt.
Tully. Og etter det?
Ingenting.
Vi glemmer at det skjedde.
Glemme.
Det høres...
Det er ikke lurt, men det får så være.
- Jeg vil bare... - Knulle vekk smerten?
- Ikke gjør narr. - Jeg gjør ikke det.
- Tully, jeg tror ikke dette er... - Jeg sa jeg vet det ikke er lurt.
- Det er en dårlig ide! - Jeg vet det!
Men dårlige ideer er de jeg liker best.
- Hvordan blir en natt med sex til dette? - Det er livets mirakel.
Vet du hvorfor gravide kvinner gløder?
Fordi de er svette av å kaste opp.
Du ser flott ut.
Bortsett fra at du har
litt oppkast på halsen.
I natt drømte jeg at jeg fødte en koalabjørn.
- Morsomt! - Nei! Det bet meg.
- Apropos det, hvor er pappabjørnen? - Spiller squash med Mutt.
Hvordan går det med ham?
Du vet når Bruce Willis løper barbeint
over knust glass med skitten singlet og maskingevær?
Han er litt mindre avslappet enn det.
Det er en stor tilpasning. Han kommer seg.
Ja, kanskje.
Faen. Jeg kan vel ikke drikke dette?
Spør du meg?
Jeg må til en lege.
Hvordan går det? Friker du ut?
På en måte. Det er umulig, men jeg tror jeg kjenner henne inni meg.
- Henne? - Ja.
Og Tull,
jeg elsker henne alt.
Jeg også.
- Vi skal ha barn! - Vi skal ha barn!
- Herregud, vi skal ha barn. - Vi skal ha barn.
Jeg er... Hallo?
Hei, Mutt.
Hva mener du?
Ja. Nei. Jeg skal si det til ham. Ok.
Johnny møtte ikke opp.
God morgen.
Ser du på meg mens jeg sover, sportsmann?
Du snorker så søtt.
Du er som en søt kanin med motorsag.
Hva gjør du?
Jeg tenkte å lage oss frokost på senga.
- Pannekakene mine? Legendariske. - Nei, altså...
Hva gjør du?
Vi snakket om dette i går.
Jeg gjør ikke noe.
Tully, jeg sa bare pannekaker.
Kate trenger meg, jeg har ikke rom for noe annet.
- Det vet du. - Jeg skjønner.
- Gjør du? - Ja.
Men du vet at det er greit...
- Ingenting er greit. - ...å slippe meg inn.
Å være med meg.
Det er ikke å forråde Kate. Hun vil se deg lykkelig.
Herregud, sportsmann, jeg er...
Det er ikke det dette er.
Jeg kan bare ikke gjøre dette akkurat nå.
Ok? Jeg...
Beklager, kan du bare...
Kan du bare gå?
Hvordan går det med skrivingen? Du må ha en hel roman nå.
Ikke ennå, men det kommer seg. Jeg føler meg veldig inspirert.
- Kan jeg lese noen kapitler? - Nei.
- Et avsnitt? En setning? - Ikke ett ord.
Gi meg et hint.
- Gå vekk fra datamaskinen. - Greit.
Marah. Hvordan går det?
Jeg er i husarrest, men jeg kan vel få brød og vann?
Ikke begynn.
Marah, om du vil, til Dama Luna-seremonien i kveld
kan du låne smykket mitt med alle safirene.
Nei takk.
Du tryglet om å låne det på prøvemiddagen.
Jeg dropper månegreia. Føler meg ikke i form.
- Det er obligatorisk. - Gir du meg mer husarrest?
Det holder. Det går bra. Du må ikke gjøre det om du ikke vil.
- Om du ombestemmer deg, er smykket ditt. - Ok.
Kate, går det bra?
- Kate! - Faen! Jeg tror ankelen er knekt. Ankelen.
Mor måne, helbred ankelen med ditt lys.
- Faen. - Hold kjeft! Den må sjekkes.
- Vi sjekker den jo nå. - Av en lege.
Ok, moren din kan kjøre oss.
De er borte. Bridge hos Marshes.
- Og Sean? - Er hos Robbie!
- Skal vi ringe en ambulanse? - Unger! Slapp av. Jeg fikser det.
Kom igjen.
- Ok. - Forsiktig!
- Greit, pust dypt. - Herregud.
Ok.
Jeg elsker å kjøre når jeg er rusa. Det er som å være pilot på et romskip.
Beklager, jenter, asteroidebelte.
Herregud, Cloud, la være!
Jeg prøver bare å slappe av. Det er så anspent i bilen.
Kan du rulle ned vinduet?
Jævla politi.
Det går bra. Hei. Slapp av. Bare vær kul. Alt ordner seg.
Så lenge de ikke finner stoffet i hanskerommet, går det bra.
Hvor faen er han?
Jeg har ringt KPOC, squashklubben, favorittbarene hans
og kaféen der han trodde han så Jean Smart.
- Han elsker Designing Women. - Ok.
- La oss tenke rasjonelt på dette. - Han friket ut og stakk av for alltid.
- Kanskje, eller... - Det er eneste svar.
Nei. Men la oss si det, Johnny stakk. Vet du hva som skjer da?
Jeg får babyen,
kryper inn i et hull og dør av skam?
Nei, du og jeg skal oppdra barnet selv.
- Skal vi? - Ja!
Hva så om han ikke kommer tilbake? Vi trenger ham ikke.
Vi skal oppdra den ungen som faen.
- Vil du gjøre det for meg? - Hallo, det blir supert.
Vi kjøper et hus ved vannet. Seiler i helgene.
Jeg kan ikke seile. Kan du seile?
Vi kan lære.
Er du sikker?
Ja.
Jeg er kjempesøt i franske stripete marineskjorter.
Nei. Er du sikker? Kan vi oppdra et barn sammen?
- Du har alltid sagt du ikke vil ha barn. - Nei, at jeg ikke vil bli mor.
Jeg kan være far. De gjør alt det morsomme.
Tar dem med i dyrehagen og lærer dem å sykle,
og jeg kan fokusere på karrieren.
Fedre må bare gå på et og annet skolearrangement,
så sier folk de er helter.
- Å være far høres bra ut. - Så jeg skal være moren?
Må jeg bytte bleier, vaske klær, lage mat, legge barna og møte deg med en martini
pakket i plastfolie i en sexy regnjakke?
Du trenger ikke gjøre alt det. Vi finner ut av det.
Vi kan veksle på å være mor og far. Vi lager våre egne regler. Det blir flott.
Bare du og jeg og babyen vår.
Venninner til evig tid.
Tusen takk.
Men jeg må ta meg av Johnny. Er han offisielt savnet?
Jeg tror du må gi det 24 timer.
Sikkert dobbelt for folk som har fått vite at de skal bli far.
Takk for at du kom tidlig.
Jeg ville gjøre entré før Mor måne.
Johnny, middagen er klar!
Jeg tror ikke dette står på Johnny Ryans makrobiotiske måltidsplan.
Jøss, Mularkey.
Rødt kjøtt, alkohol?
- Jeg skulle lage linseloff. - Det er til deg og Tully.
Terapeuten min sa at jeg skulle begynne å fokusere på det jeg ønsker,
og jeg ønsker å snakke med dere begge om noe.
Så dette er skolene jeg vil at Marah skal se på neste år.
Hvis jeg er borte. Hun må ikke søke på alle, men hun må besøke dem.
Kate, dette er latterlig.
Harvard?
Snittet hennes går opp, og vi vet ikke SAT-resultatet.
Hva med en av de skolene som er et steds Harvard,
som South Dakotas Harvard eller Nebraskas Harvard?
Hun kan besøke dem også.
Takk.
Og jeg vil bare at dere begge skal vite
at dere har min velsignelse
om dere skulle ville være sammen når jeg er borte.
- Hva? - Hva faen?
Jeg vil ikke la skyldfølelse hindre dere.
Dette er sinnssykt.
Du skal ikke dø. Vi skal få deg inn i en studie.
- Hvis det ikke går. - Det går.
Ja. Du skal ingen steder.
Og Johnny og jeg ville gjøre hverandre ulykkelige.
Eneste grunn til at du vil ha oss sammen er at du vet vi bare vil prate om deg.
Jeg vil ikke at noen av dere skal være alene.
Ja. Ok. Jeg klarer ikke dette. Beklager.
Onkologi-sykepleieren fokuserte på positiv tenking.
Dette er definitivt ikke positivt.
Vel, om det ikke blir dere, sørg for at det er noen greie
vi ville vært venn med?
Kan vi slutte å snakke om dette?
Ok.
Og jeg har nyheter.
Jeg lå med Danny i går kveld.
Hva?
Herregud, endelig. Det var mitt neste forslag.
Så hvordan var det?
Det var flott.
Og så var det forferdelig.
Så stort sett som forventet.
Jøss.
- Han vil høre at du spiser det. - Ikke si det til Johnny. Herregud.
Herregud, det er godt.
Mor måne stiger opp for å hilse på oss.
Og nå, la oss lage vår egen månesirkel.
Beklager, vi kanaliserer kun feminin energi i kveld.
Ja, jeg har en feminin side.
Vær så snill.
Forlat oss.
Ok, det er greit.
Ha det gøy. Jeg er inne.
Ok.
Månen påvirker kroppen og ånden vår
som den påvirker tidevannet,
og ved fullmåne er energien hennes på sitt sterkeste.
I kveld skal vi koble oss til månens kraft
og kombinere den med egne styrker
for å fokusere på å helbrede Kate.
Hvem vil begynne?
- Jeg begynner. - Ok.
Å, Mor måne,
jeg tar alt ditt lys og all din kjærlighet
og kombinerer det med den styrken og flaksen som har fått meg hit.
Og jeg gir all den energien
til vår elskede Kate.
- Takk. - Ok, hvem er neste?
Jeg vet ikke med månens kraft.
Men jeg tror på viljens kraft.
Og under denne fullmånen,
bruker jeg hvert gram av min vilje
og min besluttsomhet til å helbrede min Kate,
hvis vennskap
får meg til å tro at kanskje,
bare kanskje, det finnes magi i verden.
Hva med deg?
Vil du dele noe med Kate?
Jeg...
Jeg kan ikke gjøre dette.
Nei, Kate, bli. Sug til deg de helbredende månestrålene.
- Jeg går. - Ok.
Kate, pust.
Disse seremoniene kan vekke mange følelser.
Jeg trenger ikke hippie-dritten din nå, Cloud.
Jeg skjønner.
Så slipp det ut.
Det gir ingen mening.
Hvorfor er det Kate som er syk?
Hun røyker ikke, hun trener.
Hun tar mammografi hvert år.
Jeg vet ikke.
Universet er svært mystisk.
Og se på deg. Hvordan er du så frisk?
Etter så mye dop, alle gangene du nesten tok overdose?
Jeg skulle dødd tusen ganger.
Hvorfor ikke meg?
Jeg har røkt hele livet.
Det er ikke...
Det er ikke rettferdig.
Du har rett.
Det suger.
Og du er forbanna.
Så hvorfor ikke bruke det til å hjelpe henne?
Jeg kan ikke tro at jeg får foreldreråd fra deg, av alle.
Vel, kanskje universet lot meg leve for en grunn.
Kom igjen.
Dere plantet dopen, jævla purk.
Jeg vet rettighetene mine! Vi hadde det gøy. Hun falt fra et tak.
- Takk. - Er det ulovlig, for helvete?
- Hva skjedde? - Ikke bli sint.
- Jeg presset henne på taket. - Det var gøy.
- De ransaket bilen ulovlig. - Vi tar dette hjemme.
Tallulah Hart, din mor bryter prøveløslatelsen.
Hun blir sendt tilbake til fengselet. Bli med meg.
- Jeg kan ikke dra til besta. - Kom.
- Nei, hun kan ikke! - Vær så snill!
Du kan ikke la dem ta henne igjen! Mamma, vær så snill!
- Mamma! - Hun kan bo hos oss.
- Virkelig? - Vi tar oss av henne. Ja, du er familie.
Vi hjelper deg gjennom dette. Kom.
Du tar ikke ungen min, Margie.
Jeg skal hente deg, Tallulah. Jeg kommer for å hente deg.
Dra til helvete.
Flott. Takk, dere.
Og neste uke er det første kapittel av Apostlenes gjerninger.
Og husk kampen mot Temple Beth-El mandag kveld.
Så ta med hansker og...
Pappa.
Se hva som dukker opp her.
Hørte softballaget mangler en ving.
Hva med en drink? Det er et sted her nede.
Ølet er godt. Vingene er grusomme.
Men de flotteste servitrisene i Oregon.
Det er godt å se deg.
Den fortapte sønn vender tilbake.
Jeg har bedt om denne dagen, og nå er den endelig her.
Hvordan gjør du det?
Hva da?
Sier sånn dritt.
Uten å fortrekke en mine.
- Jeg vet ikke hva du mener. - Det vet du.
Hele denne "en mann av Gud"-greia.
Hykleriet.
Pisspreiket.
- Har aldri sagt jeg ikke er menneskelig. - Derfor tror de på deg.
Alle følgerne dine.
Men jeg vet sannheten.
Dette er moro.
Jeg liker det.
Vi burde gjøre det oftere.
Du er grunnen til at hun er død.
Hun drakk seg i hjel på grunn av deg.
Kvinnene dine.
Og din fordømmelse av henne. Ditt jævla hellige pisspreik.
Moren din var syk.
- Hun hadde en sykdom. - Ja, på grunn av deg.
Du hatet henne.
Du hatet henne, for hun så den ekte deg.
Og du hatet meg fordi jeg var der, og jeg så alt.
Jeg har aldri hatet deg.
- Jeg er glad i deg, sønn. - Det kaller du meg aldri igjen.
Du var knapt en far for meg.
Jeg kunne ikke be deg i bryllupet mitt. Vet du hvordan det føles?
Min egen far bor tre timer unna,
og jeg kan aldri møte deg på grunn av det du gjorde!
La den som er uten synd...
Og så videre.
Forresten, hvis du kom hit for å kjefte på meg, er du kjempeflink.
Jeg føler meg kjeftet på.
Men kan vi gjøre det over en øl?
Jeg kom hit fordi jeg skal bli far.
Og i stedet for å være glad, som jeg burde være...
...er jeg redd jeg vil ødelegge alt
sånn som du gjorde.
Jeg vet ikke hvordan jeg gjør dette, og det er din jævla feil!
Ikke prøv deg med det pisset.
Mannen som oppdro meg, var et monster. Han slo meg hvis vinden blåste feil vei.
Men jeg klandrer ikke ham for mine feil. Det er mellom meg og Gud.
Hva vil du ha? En unnskyldning? Et løfte om at alt skal bli bedre?
Du er en voksen mann, John, du tar dine egne valg.
Ødelegger du alt, er det din feil.
Gratulerer.
Håper jeg får møte rakkeren.
Føl kjærligheten til alle rundt deg. La den skylle over deg.
La den løfte deg til et sted hvor du er fri.
Fri for smerte, fri for kreften inni deg.
Fortell meg hva du føler.
Jeg vet ikke.
Slipp inn det helbredende lyset.
Åpne hjertet ditt.
Fortell meg hva du føler.
Jeg vil ikke dø.
Jeg er ikke klar.
Marah trenger meg.
Jeg må oppleve at hun tar eksamen, gifter seg og får barn.
Jeg er så lei av alt dette tullet, jeg...
Jeg er så redd,
og jeg hater det.
Det er bra. Slipp det ut. Gi det til månen.
La oss kanalisere noe mer positivt.
Drit i det, dette er min seremoni. Faen ta kreft!
Det stemmer. Akkurat. Faen ta deg, kreft!
Faen ta deg, kreft!
Faen ta den!
Faen!
Faen ta den!
Hva faen, Ryan?
- Hvor dro du? - Forlot du din gravide kone?
- Du trengs ikke. - Kan jeg få prate med kona mi?
Hun er kona mi nå, kompis.
Kate, jeg er lei for det.
Jeg måtte ta meg av noe, men jeg mente ikke å uroe deg.
Ja, babyen var en overraskelse, og den endrer noen planer.
- Er det for mye, kan du dra. - Like greit.
- Vent, hva? - Jeg vet du ikke ville ha barn.
Men du må forstå at mann eller ikke, jeg blir aldri som min mor.
Jeg lager egne regler.
- Det stemmer. Det gjør du. - Mularkey, stopp.
Jeg vet ikke hva du snakker om, men jeg trengte bare å tilpasse meg.
- Vent, så du forlot meg ikke? - Forlot deg?
Kate,
vi er en familie.
Du har rett, vi må ikke bli som foreldrene våre. Vi blir ikke dem.
Vi kan bli bedre,
og jeg glemte det et øyeblikk,
men jeg tror virkelig på det.
Og dette er skummelt. Det er en stor forandring.
Men med deg ved min side...
...kan jeg gjøre alt.
Jeg er så glad for at vi har hverandre resten av livet.
Du og jeg, Mularkey.
Jeg holder et øye med deg.
Vi skal ha barn.
CHIAFRØ
Jeg kan lage vanlige til deg.
Jeg har et hemmelig lager med hvetemel og lønnesirup.
Sjokoladebiter også?
Kult.
Beklager at jeg mistet besinnelsen sånn. Burde ikke ha kjeftet sånn på deg.
Mamma kommer til å dø, hva?
I går sa hun at jeg kunne bruke safirsmykket hennes,
og sist jeg spurte henne, sa hun "over mitt lik".
Det betyr ikke at moren din kommer til å dø.
Hvorfor lyver du?
Vi vet ikke.
Men det er ikke så håpefullt som det var.
Hva skal vi gjøre?
Du vet...
...da jeg fikk vite at moren din var gravid med deg,
friket jeg ut.
- Jeg satte meg på motorsykkelen... - Hadde du en motorsykkel?
Ikke helt poenget, men jeg...
Du kaller dem dødsfeller på to hjul. Jeg får aldri bruke en.
Ja. Begge er sanne, men ikke poenget.
- Ok? - Ok.
Poenget er at jeg var redd.
Jeg var nok mer redd enn jeg noensinne hadde vært.
Redd for at jeg ikke var klar, redd for at jeg aldri ville bli klar.
Og det er sånn jeg føler meg nå.
Men det er greia med store forandringer i livet.
Du får ikke velge når de skjer.
Du må bare holde fast i dem du er glad i,
og dere må gå gjennom det.
Sammen.
Jeg vet at du er redd, ok?
Jeg er også redd.
Uansett hva som skjer, drar jeg ingen steder,
og vi kommer oss gjennom dette.
Jeg lover.
Hei, morgenfugler.
- Jeg skal til akupunktur. - Jeg tar nøklene mine.
- Nei, nyt pannekakene. Jeg drar selv. - Ok.
Ja.
Takk.
Hei, kamerat. Sånn, ja. Kom igjen.
Hei.
Jøss. Akupunkturen må ha gått bra. Du gløder.
Jeg red på en hest.
Gjorde du?
Det var utrolig. Akkurat det jeg trengte.
Jeg vet du ikke vil snakke om dette.
Det som skjer om jeg ikke er her, men...
Det går bra.
Vi kan snakke om det.
Ok.
Bra. Jeg vil snakke om begravelsen min.
Det er noen spesielle ting jeg vil at du skal gjøre.
Du burde skrive dem ned.
Ok.
Du må kjøpe en pakke Virginia Slims.
Og ta med en iPod.
Ok.
Og et bilde av David Cassidy.
Ok.
Og det må være i farger.
Tallulah Rose!
Herregud, Danny! Jeg trenger nøkkelen min.
- Jeg klarte det. Jeg fikk Kate inn. - Hva?
Min kontakt på Mayo-klinikken fikset det, vi fikk Kate inn!
Og studien viser lovende resultater mot aggressive kreftformer som Kates.
- Er hun med? - Hun er med!
Herregud, Danny, takk.
Å, takk. Jeg elsker deg.
TI ÅR SENERE
Ok. Bryllupet kan begynne.
Brudens gudmor er klar.
Jøss.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten