‫אני לא מאמינה שעברו עשר שנים.‬
‫עשר שנים מאז הפיצוץ בינינו,‬ ‫עשר שנים מאז שחליתי.‬
‫ועכשיו הילדה הקטנה שלי כבר גדולה.‬
‫עשינו את זה, מולארקי.‬
‫גידלנו ילדה נהדרת.‬
‫אלוהים, זה היה מסובך לפעמים, לא?‬
‫גיל ההתבגרות הוא תמיד תקופה קשה.‬
‫אבל עברנו את זה.‬
‫מכללה, לימודי משפטים.‬
‫ועכשיו היא מתחתנת עם רופאה.‬
‫כאילו, זה החלום של כל הורה.‬
‫מוקדם מדי לשאול על נכדים?‬ ‫-אף פעם לא מוקדם מדי.‬
‫תודה.‬
‫על שנשארת איתה לאורך...‬
‫הכול.‬
‫זה לא בזכותי.‬
‫כל מה שטוב בה...‬
‫טוב בזכותך, קייט.‬
‫טוב, גם קצת בזכות ג'וני, אני מניחה.‬
‫כן, אולי.‬
‫אבל באמת...‬
‫זה בזכותך.‬
‫היא כל מה שטוב בך.‬
‫אני מניחה שהגיע הזמן.‬
‫טלולה רוז, כולם מחכים לך.‬
‫- פיירפליי ליין -‬
‫מה כל זה?‬
‫טוב, נתחיל במאטה ארגנטינאי.‬
‫שגרת הבוקר שלי. חשוב מאוד.‬
‫ואז נמשיך לכאן. יש לנו קערת פירות יער,‬
‫שאת מוזמנת לחלוק איתי.‬
‫וכאן יש לנו ארבעה פנקייקים זהים‬
‫עם פרוסות בננה מושלמות וטעימות להפליא.‬
‫לא מגידול ביתי, אבל בכל זאת טריות.‬
‫בייחוד בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫כמובן.‬
‫היה ממש כיף אתמול בלילה.‬ ‫-נכון.‬
‫יש לך סיבולת מפתיעה לגבר בגילך.‬
‫טוב, הייתה לי הרבה השראה.‬ ‫את יודעת, כי גיליתי שאת אוהבת אותי.‬
‫אמרתי את זה?‬
‫כן.‬
‫למיטב זיכרוני, לא אמרת כלום בתגובה.‬
‫לא נתת לי הזדמנות.‬
‫התחלת לנשק אותי, לקרוע מעליי את הבגדים.‬
‫גררת אותי לכאן וביצעת בי את זממך.‬
‫טוב, אז...‬
‫אולי עכשיו?‬
‫אולי עכשיו מה?‬
‫יודע מה? תשכח מזה.‬
‫את יודעת את התשובה.‬
‫יהרוג אותך להגיד את זה?‬ ‫-לא.‬
‫אבל זה פשוט כיף מדי. אני ממש נהנה מזה.‬
‫אתה ממש מניאק, איש הספורט.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל אני גם ממש אוהב אותך, טלולה רוז.‬
‫על קיבה ריקה? באמת?‬
‫אי אפשר איתך!‬
‫בבקשה, אל תעני. בחייך.‬
‫רק שנייה.‬ ‫-לא!‬
‫תן לי שנייה.‬
‫הלו?‬
‫בסדר, אני כבר באה.‬
‫מה קרה?‬
‫זאת קייט. היא...‬
‫היה לה התקף. היא בבית החולים.‬
‫טוב, מתוקה, אל תשכחי. בסדר?‬ ‫-שקט על הסט. אני יודעת.‬
‫נכון.‬
‫האינטרנט הוא כבר לא רק לחנונים.‬
‫עכשיו לכולנו יש דוא"ל,‬
‫אפילו לי,‬
‫כי אני קרול מנסור, ואני...‬
‫ניסיתי את זה.‬
‫בחזרה אליך, צ'אק.‬
‫ג'וני.‬ ‫-וסיימנו.‬
‫אבא!‬
‫מארה! היי!‬
‫איך היה הטיול, מתוקה?‬ ‫-ראיתי טירנוזאורוס!‬
‫באמת? הוא לא טרף אותך?‬
‫זה היה שלד, אבא.‬
‫אלוהים. זה הגיוני יותר.‬
‫שמעתי שזה היום האחרון של טולי‬ ‫ב"תתעוררי אמריקה".‬
‫מה קרה?‬ ‫-הציעו לה תוכנית אירוח משלה.‬
‫משבצת זמן מעולה, המון כסף.‬ ‫היא פונה לקהל יעד נחשק, אז...‬
‫ואו!‬
‫זה ממש...‬
‫אני יודעת! היא תהיה כמו אופרה.‬ ‫נתנו לה אולפן מפואר שמשקיף על סנטרל פארק.‬
‫היא אמרה שזה מעבר לחלומות הכי פרועים שלה.‬
‫כמה נפלא בשבילה.‬
‫טולי הקטנה שלנו כבר גדולה.‬
‫היא כוכבת. היא תמיד הייתה כוכבת.‬ ‫-כן, אני ממש שמח בשבילה.‬
‫כולנו שמחים. אני אוהבת את התחפושת שלך.‬
‫זו לא תחפושת.‬ ‫אלה בגדי המכשפה שלי. אני מכשפה.‬
‫אלוהים. טוב, אל תטילי עליי קללה.‬
‫היא עושה את זה!‬
‫תלמדי אותי איך להטיל כישוף?‬
‫בטח, דוד מאט, אם תקנה לי צ'יפס.‬
‫עשינו עסק. אפשר?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר. קדימה, בואי.‬
‫איך היה הטיול באמת?‬
‫עדיין אין לה חברים.‬ ‫היא נצמדה אליי כל הזמן.‬
‫שמעתי ילדים צוחקים על בגדי המכשפה שלה.‬ ‫רציתי לרצוח אותם.‬
‫כדאי שנשרוף את הבגדים.‬
‫זה חפץ המעבר שלה. היא צריכה את זה כרגע.‬
‫היא תשחרר כשהיא תהיה מוכנה.‬ ‫פשוט צריך לחכות.‬
‫את אימא טובה, קייט מולארקי.‬ ‫-תודה.‬
‫אבל אני לא צריכה אמבטיה.‬ ‫הטלתי כישוף ניקיון.‬
‫ניסיון יפה, מכשפה קטנה שלי.‬ ‫את עושה אמבטיה מייד אחרי האוכל.‬
‫היי, מולארקי.‬
‫אלוהים!‬ ‫-דודה טולי!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫הפחדת אותי בטירוף. למה את לא בניו יורק?‬
‫סיפור ארוך.‬
‫סיימתי את היום האחרון שלי‬ ‫ב"תתעוררי אמריקה",‬
‫נשאתי נאום מרגש ונפרדתי מעמיתיי.‬
‫דיק ליווה אותי למעלית.‬
‫קשה להאמין שזו הייתה התוכנית האחרונה שלי.‬ ‫-סיום חזק. ריאיון נהדר עם סגן הנשיא גור.‬
‫תודה, דיק.‬
‫אהבתי את הכתבה שלך על התרופה החדשה.‬
‫ויאגרה? זה העתיד.‬
‫תכננתי לבקר באולפן של התוכנית החדשה שלי,‬
‫אבל נתקלתי במהמורה בדרך.‬
‫באמת חשבתי שאמות.‬
‫במעלית.‬
‫במידטאון.‬
‫ואתם יודעים מה הבנתי באותו רגע?‬
‫אני פאקינג שונאת את ניו יורק.‬ ‫-את צריכה לשים דולר בצנצנת הקללות.‬
‫אני אשים שניים, כי אני פאקינג רצינית.‬
‫נמאס לי מהמקום הזה.‬
‫אתם יודעים, שדדו אותי ארבע פעמים‬ ‫בשלוש השנים האחרונות,‬
‫ונמאס לי מהריח של הזבל המהביל על המדרכה‬
‫ומהשלג שמשחיר מלכלוך.‬
‫אני מתגעגעת לעצים, אני מתגעגעת אליכם.‬
‫אני רוצה את האנשים שאני אוהבת.‬ ‫אני רוצה להיות בבית.‬
‫אז החלטתי...‬
‫לחזור לכאן.‬
‫אבל הרגע הסכמת להגיש תוכנית בניו יורק.‬
‫אז מה? אני אעשה את זה כאן.‬
‫הלוואי. אל תתגרי בי.‬
‫אין סיכוי שייתנו לך להגיש תוכנית מסיאטל.‬
‫באמת?‬
‫זה כל כך מוזר.‬
‫כי הם כבר הסכימו.‬
‫באמת?‬ ‫-אין מצב!‬
‫מה?‬ ‫-אמרתי לכם.‬
‫אני מביאה את קהל היעד הנחשק.‬ ‫אבל זה לא החלק הכי טוב.‬
‫אני זוכה לבחור את המפיק שלי.‬
‫אז אמרתי להם שיש רק אדם אחד‬ ‫שאני מוכנה לעבוד איתו.‬
‫"תשיגו לי את ג'וני ריאן."‬ ‫-את רצינית?‬
‫מעולם לא הגשתי תוכנית משלי. אני בפניקה.‬
‫אני צריכה מישהו שאני יכולה לסמוך עליו,‬ ‫ואתה מבזבז את הכישרון שלך ב-KPOC.‬
‫כמה סרטונים של "קרול מנסה"‬ ‫אדם אחד יכול להפיק?‬
‫נו, מה אתה אומר?‬
‫לכי תזדייני!‬
‫היי!‬ ‫-אימא!‬
‫למה ביקשת ממנו ולא ממני?‬
‫אני מפיקה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אפילו הפקתי כמה כתבות שלך.‬
‫אני יודעת, אבל את תמיד אומרת שאת עסוקה‬
‫ושאין לך שום כוונה לחזור לעבודה בזמן הקרוב‬
‫כי את מסופקת לגמרי מהחיים שלך בבית.‬
‫נכון.‬ ‫-ואת לא עסוקה בכתיבת ספר?‬
‫לאט מאוד, אבל כן.‬ ‫-ומתנדבת בבית הספר של מארה.‬
‫יכולת לפחות לשאול אותי.‬
‫היית מסכימה?‬ ‫-טוב, לעולם לא נדע עכשיו, נכון?‬
‫קייט, בחייך.‬
‫ברור שאני ממש רוצה שתעבדי בתוכנית.‬
‫אני רוצה את שניכם,‬ ‫אבל לא הייתי צריכה להניח.‬
‫אז אני מבקשת עכשיו.‬
‫ואם תסכימי, זה יעשה לי את השנה, את העשור.‬
‫זה יהיה השיא של שנות ה-90.‬
‫נו?‬
‫מה את אומרת, קייט? את מסכימה?‬
‫טול, אני לא יכולה. אני פשוט עסוקה מדי.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫מה איתך, ג'וני? אתה בעניין?‬
‫אני בעניין.‬
‫יש! בואו נחגוג!‬
‫מסיבת ריקודים?‬
‫אנחנו עושים מסיבות ריקודים אחרי האוכל.‬ ‫-וצופים ב"הוקוס פוקוס".‬
‫כן. בכל לילה ולילה.‬
‫רואים? זה מה שהתגעגעתי אליו‬ ‫בשמונה השנים האחרונות.‬
‫אני אף פעם לא עושה‬ ‫מסיבת ריקודים אחרי האוכל.‬
‫אני פשוט נרדמת לבד עם כוס יין על הספה‬
‫ועושה מחקר.‬
‫ואז מתעוררת בשלוש בבוקר בתוך שלולית ריר.‬
‫זה הרבה יותר טוב.‬
‫והערב בחרתי שיר מיוחד לכבוד דודתך טולי.‬
‫מה זה יהיה?‬
‫שיט!‬
‫מעולה!‬
‫מוכנה?‬
‫"...רק בת 17"‬
‫בנות, ארוחת בוקר!‬
‫כשהשיר ייגמר! אוף!‬
‫"...של התוף‬
‫"כן!"‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-טולי, הכנתי את המנה האהובה עלייך.‬
‫פנקייק בננה.‬
‫טעים! תודה, גברת מ'.‬
‫יש להם מרקם מגעיל.‬ ‫הכנת גם פנקייקים בלי בננה?‬
‫מצטערת, מתוקה. את יכולה לאכול דגני בוקר.‬
‫בטח. למי אכפת?‬ ‫קייט לא צריכה ארוחת בוקר חמה.‬
‫את גם יכולה לאכול פנקייקים.‬
‫תטעמי אותם, מתוקה. הם טעימים.‬
‫הם ממש טעימים.‬
‫לא, תודה.‬
‫היי, ראיתי שקיבלת "מצוין" במבחן.‬ ‫כל הכבוד, ילדונת.‬
‫זה לא עניין גדול.‬
‫קייט קיבלה 87.‬
‫אפשר לחשוב שמישהו מת. זה "טוב מאוד".‬
‫את חושבת ש"טוב מאוד"‬ ‫מממש את מלוא הפוטנציאל שלך?‬
‫כולם יודעים שבכיתה י"ב מחפפים,‬ ‫אז אני מחפפת.‬
‫אני לא מאמינה בחיפופים.‬
‫טוב, אני זז לעבודה.‬
‫בנות, אם נצא עכשיו, אוכל לתת לכן טרמפ.‬
‫ואו! תודה, מר מולארקי.‬
‫כן.‬ ‫-יום נעים.‬
‫תודה, מותק.‬
‫את רעבה?‬ ‫-מה?‬
‫סליחה, אני עושה קצת מחקר.‬
‫מצאתי לנו מקום מגורים במיניאפוליס‬ ‫כשניסע לטיפול של קייט.‬
‫בסדר.‬
‫היי.‬
‫מה שלומה? היא ערה?‬
‫סוף סוף. אני אלך אליה.‬ ‫-רגע.‬
‫לפני שתיכנסי לשם...‬
‫בדיוק דיברנו עם הרופאה.‬
‫בסדר.‬
‫- בית החולים קלסר סטון -‬
‫תוצאות האם-אר-איי התקבלו.‬
‫והסרטן התפשט.‬
‫למוח שלה.‬
‫מה?‬ ‫-שיט. אני ממש מצטער, אחי.‬
‫בסדר. מה זה אומר?‬
‫זה אומר ש...‬
‫תודה שהכנסת אותה לניסוי, דני,‬ ‫אבל הרופאה אמרה שזה פוסל אותה.‬
‫בסדר.‬
‫אז נמצא ניסוי אחר. בטח יש עוד ניסויים.‬ ‫כלומר, יש לנו אפשרויות.‬
‫הרופאה אמרה שנשארו לה רק שבועות.‬
‫חודשיים, אם יהיה לנו מזל.‬
‫אז העיקר עכשיו הוא לוודא שיהיה לה נוח.‬
‫או שנכניס אותה לניסוי אחר.‬
‫מייד.‬
‫מאוחר מדי לזה, טולי.‬
‫צריך להתמודד עם המציאות.‬
‫ואו.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫לך תזדיין!‬
‫לך תזדיין שוויתרת עליה.‬ ‫אף פעם לא היית מספיק טוב בשבילה, ג'וני.‬
‫היי, מותק.‬
‫היי.‬
‫הברחתי לך...‬
‫סחורה אסורה.‬
‫נחמד.‬ ‫-רגע. הבאתי גם שתייה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫על מה?‬
‫אכזבתי אותך.‬
‫לא נכון. תפסיקי.‬
‫תפסיקי. זה...‬
‫זה רק עיכוב.‬
‫אנחנו לא מוותרים.‬
‫זה לא לוותר.‬
‫זה לשחרר.‬
‫אני רק רוצה ללכת הביתה ולהיות איתך.‬
‫ועם מארה.‬
‫ועם ג'וני.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני צריכה ללכת הביתה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫נלך הביתה.‬
‫- ההוביט -‬
‫לא נכון.‬
‫אני נשבעת. היא אמרה את זה בדיוק ככה.‬ ‫-מה היא...‬
‫הסמקתי, והיא ידעה מה היא עושה.‬
‫לא יכולתי לדבר. לא יכולתי אפילו לחשוב.‬
‫טוב, אני חושבת שיצאת מנצחת.‬ ‫-זה היה כל כך חמוד.‬
‫היא לא אמרה את זה ככה.‬
‫כן. אני נשבעת.‬
‫מה קורה? על מה אתן מדברות?‬
‫אפשר לספר לה?‬
‫בסדר, אבל זה ממש לא סיפור גדול.‬
‫למארה יש דייט.‬
‫ברצינות? עם מי?‬
‫אף אחת.‬
‫קוראים לה זואי. הן הכירו‬ ‫במשחק הוקי שדה בשבוע שעבר.‬
‫היא הייתה השוערת של הקבוצה היריבה.‬
‫מארה כבשה את שער הניצחון,‬ ‫וזואי ביקשה ממנה את המספר שלה.‬
‫ואו! איזה אומץ!‬
‫טוב, מתברר שהיא חמודה מאוד.‬
‫זה באמת לא סיפור גדול.‬
‫זה סיפור ענק.‬
‫מתוקה, זה נהדר.‬
‫בואי נסדר לך את השיער.‬ ‫-לא צריך, השיער שלי בסדר.‬
‫מי זה היה?‬
‫דני. אני אחזור אליו.‬
‫טול, תפסיקי להתעלם מהשיחות שלו.‬ ‫-אני לא מתעלמת, אני עסוקה. הוא מבין.‬
‫בואי נדבר על מה שתלבשי הערב.‬
‫אני לובשת את זה.‬
‫לא, את צריכה להתלבש יפה.‬
‫לא משהו מגונדר, רק מהמם באופן טבעי.‬
‫ובואי נעשה משהו עם השיער שלך.‬ ‫נראה את הפרצוף היפה שלך.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, דודה טולי. אין עלייך!‬
‫מארה בדיוק יצאה לדייט שלה.‬
‫היא נראתה יפהפייה.‬
‫היא הייתה כל כך לחוצה. זה היה חמוד.‬
‫את מאמינה שהילדה הקטנה שלנו מתבגרת?‬
‫כן, ככה זה עובד בדרך כלל.‬
‫אז מתי אקרא את הספר שלך?‬
‫אף פעם, אם לא אקבל חמש דקות לכתוב בשקט.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני פשוט מנסה לסיים את זה לפני ש...‬
‫הכול חומק ממני.‬
‫אני מחפשת מילים ולא מוצאת אותן.‬ ‫איך אני אמורה לכתוב?‬
‫כל חיי אמרתי שאני סופרת,‬ ‫אבל בקושי כתבתי משהו.‬
‫כל שיעורי הכתיבה‬ ‫וכל הספרים שמעולם לא סיימתי.‬
‫את חלקם אפילו לא התחלתי.‬
‫אני חייבת לסיים הפעם.‬
‫את תסיימי.‬
‫והחלק הכי גרוע הוא ש...‬
‫זה מה שהיא תזכור.‬
‫אימא חולה וחלשה.‬ ‫-לא נכון.‬
‫ברור שכן.‬
‫מארה זכתה ב-16 שנים איתך לפני שחלית.‬
‫אבל זה מה שהיא תזכור יותר מכול.‬
‫ארוחת הערב מוכנה.‬ ‫לזניה צמחונית, המנה האהובה עלייך.‬
‫יופי, תודה. אבוא בעוד רגע.‬
‫באיזה סרט נצפה הערב?‬
‫אני בעד "מגנוליות מפלדה".‬
‫מולארקי!‬
‫"תנאים של חיבה".‬
‫"חופים".‬
‫למה היא מתנהגת ככה?‬
‫אני לא יודעת. חוש הומור חולני.‬
‫רדי בקרוב, מולארקי.‬
‫ג'וני.‬
‫אני יודע.‬
‫ואני אוהב אותך.‬
‫די, אימא! תחזירי לי את הכובע.‬
‫אולי נשאיר את הכובע בבית היום?‬
‫את יודעת, זה יהיה ניסוי.‬
‫לא, אני חייבת לחבוש את הכובע,‬ ‫אחרת אני לא מכשפה אמיתית.‬
‫זאת נקודה טובה, מכשפה קטנה.‬
‫טוב, לכי לצחצח שיניים.‬
‫היי, טולי כאן.‬ ‫אנחנו עושים חזרה ראשונה היום.‬
‫נהדר.‬ ‫-היי, מולארקי.‬
‫בואי איתנו.‬ ‫אני רוצה שתראי אותי מתאמנת בהגשה.‬
‫אני לא יכולה. אני צריכה לאפות 200 קאפקייקס‬ ‫לבית הספר של מארה.‬
‫תשכחי מהקאפקייקס. תקני בחנות ובואי איתנו.‬
‫אני לא מביאה מאפים קנויים.‬ ‫זה חטא בעולם האפייה.‬
‫מתי נעשה טסט לאיפור ולבגדים שלי?‬ ‫-היום, לפני החזרה.‬
‫ואל תשכחי,‬ ‫יש לך שלושה ראיונות מקדימים מחר.‬
‫שיט, אולי כדאי שנזיז את שיחת הוועידה...‬ ‫-לשישי. טיפלתי בזה.‬
‫אל תשכחי, אני באה לארוחת ערב.‬
‫את אי פעם לא באה לארוחת ערב?‬
‫פספסתי שמונה שנים של ארוחות‬ ‫עם החברה הכי טובה שלי.‬
‫זה אומר שאני צריכה לבוא כל ערב‬ ‫בשמונה השנים הבאות כדי לפצות על זה.‬
‫זה לא עובד ככה.‬ ‫-אצלי זה עובד ככה.‬
‫אני גם לא יודעת לבשל, אז זה בונוס.‬ ‫-נהדר.‬
‫ואני מכינה את המנה האהובה עלייך, לזניה.‬ ‫-תודה. אני אוהבת אותך.‬
‫ואני אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אוהב אותך.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-נכון שזה נהדר?‬
‫זה כאילו כולנו נשואים.‬ ‫-לא, זה ממש לא ככה.‬
‫אנחנו משפחה עכשיו. זה מושלם.‬
‫בסדר. נדבר על גבולות בדרך לעבודה.‬
‫למה?‬
‫ביי, אבא.‬
‫נתראה, חמודה.‬ ‫-תעשו חיים בעבודה.‬
‫כל כך נפלא שטולי חזרה הביתה.‬ ‫-ממש כיף שהיא חזרה.‬
‫הרגשתי שאיבדתי איבר כשהיא הייתה בניו יורק.‬
‫והיא גם נתנה לג'וני עבודה!‬ ‫היא מתחשבת כל כך.‬
‫היא לא נתנה לו עבודה. זו לא מתנה.‬
‫כלומר, הוא מפיק מעולה.‬
‫כמובן.‬
‫אולי עכשיו תוכלו סוף סוף לקנות בית,‬
‫לצאת מהדירה הקטנטנה הזאת.‬
‫מארה צריכה חצר.‬
‫כן, כבר אמרת.‬
‫האמת שחסכנו קצת כסף והתחלנו לחפש.‬
‫אני חושבת שאני רוצה לגור ליד החוף.‬
‫ומה דעתך לחזור לעבודה?‬
‫אולי תוכלי לעבוד אצל טולי.‬
‫היא ביקשה ממני לעזור בהפקת התוכנית שלה,‬ ‫אבל דחיתי את ההצעה.‬
‫למה?‬
‫כי אני ממש עסוקה‬ ‫ואני אוהבת את מה שאני עושה.‬
‫אבל בכל זאת...‬ ‫הפסקתם לנסות להיכנס להיריון שוב.‬
‫אז מה? את היית עקרת בית.‬ ‫אין בזה שום דבר רע.‬
‫כן, אבל היו לי שני ילדים,‬
‫והמצב היה שונה עבור נשים בדור שלי.‬
‫לא הייתה לנו ברירה.‬
‫אבל את...‬
‫את יכולה לעשות הכול.‬
‫יש לך המון פוטנציאל.‬
‫ועוד לא מאוחר מדי.‬
‫טוב, כדאי שאביא את הקאפקייקס‬ ‫לבית הספר של מארה.‬
‫ואני מאחרת לשיעור טאי-בו.‬
‫בסדר. נתראה אחר כך. תמסרי ד"ש לטולי.‬
‫כן, ברור.‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, מתוקה.‬
‫איך היה בדייט?‬
‫ממש כיף, האמת.‬
‫זה נהדר.‬
‫טול כבר הלכה לישון,‬
‫אבל אני בטוחה שהיא תרצה לשמוע הכול בבוקר.‬
‫או שאספר לך על זה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, אם את לא עייפה מדי.‬
‫לא. אני לא עייפה מדי. שבי, בואי נדבר.‬
‫טוב, אז היה ממש נהדר,‬
‫אבל לאורך כל הסרט‬ ‫בקושי הצלחתי להתרכז, כי הייתי...‬
‫מודעת לכך שהיא יושבת לידך?‬ ‫-כן! זה היה מטורף לגמרי.‬
‫אפילו לא נגענו זו בזו,‬ ‫אבל הרגשתי אותה, את חום הגוף שלה‬
‫או את האנרגיה שלה לידי.‬
‫מתוקה, אני מכירה את ההרגשה.‬
‫זה היה ממש הזוי.‬
‫היא ממש מגניבה, אימא, וכל כך מצחיקה.‬
‫היא הצחיקה אותי כל כך,‬ ‫שיצאה לי דיאט קולה מהאף.‬
‫היום נפגוש כמה כלות‬ ‫שהתמודדו עם הפתעות מאוד לא נעימות‬
‫אחרי החתונה.‬
‫"סיפורי אימה מירח הדבש", היום ב"טולי".‬
‫היי, באת.‬
‫סיימתי את הקאפקייקס מוקדם. זה בסדר שבאתי?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אבל כמה בכירים מהרשת‬ ‫טסו מלוס אנג'לס להפתיע אותנו,‬
‫אז המצב קצת מטורף.‬
‫הבנתי אותך. אני אלך.‬
‫לא. תישארי.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫כן, אני בטוח שטולי תשמח על התמיכה.‬
‫ומה היה הדבר הראשון שעשית‬
‫אחרי שגילית שבעלך הוא בן הדוד שלך?‬
‫התקשרתי לאימא שלי‬ ‫ושאלתי למה היא לא אמרה כלום בחתונה.‬
‫היא אמרה שהיא חשבה שזה לא עניינה.‬
‫חוץ מזה, היא שמחה שמצאתי מישהו.‬
‫נשמע שעברת מסע קשה מאוד.‬
‫חשבתי שתעשו תוכנית בסגנון אופרה,‬ ‫לא ג'רי ספרינגר.‬
‫זה היה התכנון,‬ ‫אבל ברשת רצו שננסה משהו שונה.‬
‫תסלחי לי לרגע?‬ ‫-כן.‬
‫תודה, ורוניקה,‬ ‫ששיתפת את הסיפור שלך עם הצופים שלנו.‬
‫זו תזכורת חשובה לא להתחתן‬
‫עד שמכירים באמת את בן הזוג.‬
‫נחזור אחרי הפרסומות עם עוד סיפורים אמיתיים‬ ‫על נישואים שהסתיימו באסון,‬
‫כאן ב"טולי".‬
‫בסדר, אני אלך לדבר איתה. אל תדאגו.‬
‫היית נהדרת.‬
‫למה אתה משקר?‬
‫אני לא משקר.‬
‫אני רואה את הבכירים מהרשת מסתודדים.‬ ‫ברור שהם לא מרוצים.‬
‫מה הבעיה?‬ ‫-אין בעיה.‬
‫הם פשוט חושבים שאת נראית קצת מלוטשת מדי.‬
‫ברור שאני מלוטשת.‬
‫אני מקצוענית.‬
‫כן. הם רק רוצים שתירגעי.‬ ‫-אני רגועה!‬
‫עשיתי את זה 1,000 פעמים!‬
‫אני יודע, אבל אל תרגישי רגועה בתוכך.‬
‫תשדרי רוגע.‬
‫מה זה בכלל אומר?‬
‫פשוט תשמרי על אווירה משוחררת וקלילה.‬ ‫את עושה עבודה נהדרת.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫אנחנו ממשיכים, חבר'ה.‬ ‫מוכנים? ושלוש, שתיים, אחת.‬
‫היי, שלום. ברוכים השבים.‬
‫אני טולי הארט,‬
‫ואנחנו מדברים כאן בסבבה‬ ‫על חתונות מטורפות וכאלה.‬
‫אתם עומדים לפגוש אישה‬ ‫שאשכרה התחתנה עם גשר.‬
‫ואו. מטורף.‬
‫- משרד קבלת סטודנטים‬ ‫אוניברסיטת וושינגטון -‬
‫התקבלתי למכללה!‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫קיבלת את המלגה.‬ ‫עכשיו שתינו נלמד באוני' וושינגטון.‬
‫כן.‬
‫קיבלתי גם מכתב מקצין המבחן של קלאוד‬
‫שמזכיר לה להתייצב אצלו, אז...‬
‫נראה שהיא שוחררה לפני כמה ימים.‬
‫אם קלאוד לא בכלא, איפה היא?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אבל מתברר שהיא לא רוצה אותי.‬
‫היא מעולם לא רצתה.‬
‫טוב, אני רוצה אותך,‬
‫וגם אימא שלי ואבא שלי ושון.‬
‫כן, אני יודעת, אבל זה לא כמו משפחה אמיתית.‬
‫אני המשפחה שלך.‬
‫לנצח.‬
‫בסדר? אין יותר אמיתי מזה.‬
‫נלך יחד למכללה ונהיה שותפות לדירה,‬
‫ואז נעבוד יחד כעיתונאיות.‬
‫ואז נערוך חתונה כפולה עם זוג אחים‬
‫ונלד באותו יום.‬
‫אולי.‬
‫ואז נהיה נשים זקנות,‬
‫נשחק שאפלבורד בבית אבות‬ ‫ונשבור לכל הזקנים את הלב.‬
‫מה קרה לבעלים שלנו?‬
‫גם הם יכולים לבוא. אבל העיקר הוא שאת ואני‬
‫נהיה יחד לנצח.‬
‫ולנצח נצחים.‬
‫מה דעתך, שנתגנב החוצה?‬ ‫-לאן נלך?‬
‫חכי ותראי.‬
‫צדקת, מולארקי, זה בדיוק מה שהייתי צריכה.‬
‫זה הפשע המושלם.‬ ‫באד ומרג'י אפילו לא יודעים שיצאנו.‬
‫אני לא מאמינה כמה זמן לא עשינו את זה.‬ ‫-בדיוק כמו פעם.‬
‫אנחנו באות, עולם! אתה מוכן לקראתנו?‬
‫בנות פיירפליי ליין לנצח!‬ ‫-לנצח!‬
‫דאבל שש. שוב כיסחתי אותך.‬
‫כי את מרמה.‬
‫בריאן, תגבה אותי. רימיתי?‬
‫אני לא מתערב בריבים משפחתיים,‬
‫גם לא בשביל המטופלת האהובה עליי‬ ‫או אחיה החמוד.‬
‫אוף, בריאן. אתה יודע שאני צודקת.‬ ‫-מצטער.‬
‫אחזור מחר לתת לך עוד נוזלים‬
‫ולראות איך את מרגישה.‬
‫קחי את התרופות שלך אם תזדקקי להן הלילה.‬ ‫אחזור בסביבות הצהריים.‬
‫נתראה אז?‬ ‫-כן.‬
‫מקווה שאראה גם אותך.‬
‫כן, מגניב. כן, מקווה שנתראה.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים. תפסיק לפלרטט עם האח שלי.‬ ‫-לא. הוא פלרטט איתי.‬
‫הוא חמוד מאוד.‬
‫נכון.‬
‫לצערי, אני תפוס. תפוס מאוד.‬
‫רגע. זה אומר ש...?‬
‫אני אציע נישואין לוויליאם.‬
‫אלוהים.‬
‫אל תגרום לי לבכות.‬
‫טוב, עברו שנתיים, ואני ממש אוהב אותו.‬ ‫ואני לא יודע, בזמן האחרון הבנתי ש...‬
‫את יודעת, פשוט...‬ ‫-זה בסדר. מותר לך לומר את זה.‬
‫העובדה שאחותך גוססת העניקה לך פרספקטיבה.‬
‫על לא דבר.‬ ‫-ואו!‬
‫כאילו...‬
‫אם את מתעקשת להיכנס לפרטים, כן.‬
‫אוף.‬
‫הלוואי שיכולתי להיות בחתונה שלך.‬
‫כן, אולי תהיי.‬
‫טוב, למקרה שלא אהיה...‬
‫אני רוצה לומר...‬
‫סליחה.‬
‫על מה?‬
‫על שלא הייתי אחות טובה יותר.‬
‫היית נהדרת.‬
‫הייתי מרושעת.‬
‫גם אני.‬ ‫-הייתי גרועה יותר.‬
‫באמת שלא.‬
‫הייתי כזה שמוק. עיניתי אותך.‬
‫כעסתי עליך, אני חושבת,‬
‫על הקשר שלך עם טולי,‬ ‫על כל הבדיחות הפנימיות שלכם.‬
‫רציתי קשר כזה איתך.‬
‫יש לנו קשר כזה עכשיו.‬
‫כן.‬
‫למרות שאת לגמרי מרמה בשש-בש.‬
‫אתה אומר שאתה לא רוצה משחק חוזר?‬
‫אני אקרע אותך, מולארקי.‬
‫זה מה שאמרת בשלוש הפעמים האחרונות.‬ ‫אני אסמן את הניצחון שלי.‬
‫את רצינית?‬ ‫-כי אני חושבת ששכחת.‬
‫- פיירפליי ליין -‬
‫כן.‬
‫טוב...‬
‫סיימנו, מתוקה שלי. את מוכנה למכללה.‬
‫אני מניחה שזהו זה.‬
‫שון, אתגעגע אליך כל כך.‬ ‫תבוא לבקר מתי שתרצה.‬
‫כן?‬ ‫-טוב, לא מתי שתרצה.‬
‫גם אני אתגעגע אליך.‬
‫אימא.‬
‫אימא, אני לא נושמת.‬
‫סליחה, אני לא יכולה... סליחה.‬
‫בסדר, תשמרו זו על זו.‬
‫בסדר?‬ ‫-נעשה זאת. מבטיחה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אוהבת אתכם. ביי.‬
‫בסדר.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, ביי!‬ ‫-ביי!‬
‫אוהבת אתכם!‬ ‫-ביי!‬
‫אוהבת אתכם!‬
‫אנחנו אוהבים אותך!‬ ‫-ביי!‬
‫אני אוהב אותך!‬
‫בנות פיירפליי ליין לנצח!‬ ‫-לנצח!‬
‫בהצלחה, בנות.‬
‫תגידי לי את האמת.‬
‫זה היה נורא?‬
‫זה היה נהדר. היית נהדרת.‬
‫כל העניין הזה היה ממש... נהדר.‬
‫כלומר, אולפן משלך ותוכנית משלך.‬
‫תפסיקי לקשקש בשכל, מולארקי. זה היה נורא.‬
‫אני פשוט לא מבינה למה.‬ ‫אני צריכה שתדברי איתי בכנות.‬
‫תראי, זה לא ענייני.‬ ‫-בחייך, תפסיקי עם הבולשיט.‬
‫אני לא מפיקה. אני עקרת בית.‬
‫באמת? זה מה שאנחנו עושות עכשיו?‬
‫לא, אני פשוט... מה אני יודעת?‬
‫את יודעת מי אני!‬
‫חוץ מזה, את בדיוק קהל היעד שלי.‬
‫אז תגידי לי מה לעשות כדי שזה יעבוד.‬
‫בבקשה, אני מתחננת.‬
‫בסדר.‬
‫התסרוקת שלך נוראית.‬
‫כנ"ל לגבי האיפור.‬ ‫והצבע של הבגדים לא מחמיא לך.‬
‫סליחה, כל הצבעים מחמיאים לי.‬
‫אבל זאת לא הבעיה האמיתית.‬
‫אז מה הבעיה האמיתית?‬
‫היי, אז לנציגי הרשת יש כמה הצעות.‬
‫לא.‬
‫לא אכפת לי. אני רוצה לשמוע מה קייט חושבת.‬
‫בסדר. הבעיה האמיתית היא‬ ‫שאת טולי הארט, עיתונאית ברמה עולמית.‬
‫נכון. כי זאת מי שאני.‬
‫זה חלק ממי שאת, וזה שיחק לטובתך עד עכשיו.‬
‫כלומר, יש לך תדמית קשוחה ומהוקצעת.‬ ‫אפילו ראיינת נשיאים.‬
‫אבל אני חושבת שכדי שהתוכנית הזאת תצליח,‬
‫את צריכה להשתחרר מכל זה‬ ‫ולהיות טולי שאני מכירה.‬
‫נכון.‬
‫כן. כלומר, טולי האמיתית‬ ‫היא לא מודל מושלם של יושרה עיתונאית.‬
‫בדיוק. היא מתוסבכת. היא שותה יותר מדי.‬
‫מקללת מול ילדים.‬ ‫-שוכבת עם הגברים הלא נכונים.‬
‫בסדר, אז אתם רוצים שאגיש את התוכנית הזאת‬
‫בתור זונה אלכוהוליסטית עם פה מלוכלך‬ ‫שמשחיתה את הנוער של אמריקה?‬
‫תהיי עצמך בתוכנית, כמו ב"שעת החברות".‬
‫כמו בחג ההודיה אצל ההורים שלי,‬
‫כשכל הנשים יושבות יחד וצוחקות‬ ‫ומדברות ומספרות סיפורים,‬
‫ואת גורמת לכולן להיפתח בפנייך.‬
‫זו מי שאת צריכה להיות בתוכנית.‬ ‫כלומר, זו מי שאני רוצה לראות.‬
‫היא צודקת, את יודעת.‬
‫היה נחמד בארוחת הערב.‬
‫כן. נראה שקלאוד נהנתה, וגם מרג'י.‬
‫אם שתיהן מרוצות, זה ניצחון מבחינתי.‬
‫אז מה שלומך, טול?‬
‫עדיין כועסת עליי?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫את מכרכרת סביבי כבר שבועות,‬
‫מתנהגת כאילו את חברה מושלמת.‬
‫"כאילו"?‬
‫אבל אני רואה שאת כועסת עליי.‬
‫למה שאכעס עלייך?‬
‫כי הבטחתי לך שלעולם לא אעזוב.‬
‫ועכשיו אני עוזבת.‬
‫זאת לא אשמתך.‬
‫זה משנה?‬
‫טול, אולי זו ההזדמנות האחרונה שלך‬ ‫לצעוק עליי.‬
‫תפסיקי להגיד דברים כאלה.‬
‫למה? זו האמת.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה.‬
‫ואני לא רוצה לצעוק עלייך.‬
‫תרגישי טוב יותר אם תצעקי.‬ ‫-לעולם לא ארגיש טוב יותר.‬
‫בסדר?‬
‫עשינו עסקה, מולארקי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫היינו אמורות להזדקן יחד.‬
‫אסור לך למות.‬
‫אסור לך.‬
‫אני לא יודעת מי אני בלעדייך.‬
‫אני מפחדת נורא שאני פשוט אתפרק.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬ ‫כל האטומים שלי פשוט יתפרקו כשתמותי.‬
‫אני לא יודעת איך להתקיים.‬
‫אני לא יודעת איך להתקיים בלעדייך.‬
‫אני...‬
‫אני לא מוכנה.‬
‫לעולם לא אהיה מוכנה.‬
‫אני יודעת, טול.‬ ‫באופן מוזר, אני חושבת שיצאתי בזול.‬
‫אני לא צריכה להתמודד עם העולם בלעדייך.‬
‫תבטיחי לי שכשתתחילי את התוכנית החדשה...‬
‫אלוהים. מי אמר שאני עושה את זה?‬
‫תבטיחי שתקדישי לי את הפרק הראשון.‬
‫ואני רוצה שתבכי. בסדר?‬
‫בכי מכוער כמו עכשיו,‬ ‫עם הפרצוף המטורף הזה שעשית.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫אני רצינית, בסדר? אחרת אני ארדוף אותך.‬
‫וגם...‬
‫אני רוצה שתתקשרי לדני.‬
‫אני יודעת, כן. בסדר, אני אתקשר.‬
‫לא "אחר כך", לא "ביום מן הימים",‬ ‫לא אחרי שאמות. עכשיו.‬
‫מותר לך להיות מאושרת עכשיו, טול.‬ ‫אין סיבה לחכות עד שאמות.‬
‫אני לא מחכה.‬
‫דווקא כן.‬
‫אבל אני רוצה לשמוע על כל הסקס‬ ‫הלוהט והמטורף של הזוגיות החדשה שלך‬
‫כל עוד אני יכולה להעריך את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אני אתקשר אליו מחר.‬
‫לא, אל תתקשרי. תיפגשי איתו, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫את כזה קוץ בישבן.‬
‫עכשיו אפשר לעשות משהו שאני רוצה?‬
‫לא. טוב לי כאן.‬
‫בסדר.‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫מה את מתכננת לעשות לי?‬ ‫-פשוט תסמכי עליי.‬
‫אנחנו שוב ילדות.‬
‫רדי הנה.‬ ‫-את מטורפת.‬
‫אלה שנות ה-70.‬
‫התגנבנו מהבית של ההורים שלך‬ ‫כדי לרכוב על אופניים.‬
‫אנחנו צוחקות בכל הכוח‬
‫כי אנחנו בלתי מנוצחות.‬
‫תפרשי זרועות כמו מטוס.‬
‫אלוהים, אני מפחדת כל כך!‬
‫אין בריכה כאן בסביבה?‬
‫אלוהים אדירים! שיט.‬
‫פשוט תסמכי עליי.‬
‫ואו, זה היה כיף.‬
‫רוצה להתמסטל?‬
‫כן.‬
‫בחיי, המריחואנה הרפואית הזאת חזקה.‬
‫טובה יותר מכל מה שקלאוד עישנה.‬
‫זה חומר טוב.‬
‫מה אתן חושבות שאתן עושות?‬
‫שיט!‬ ‫-תפסו אותנו!‬
‫שתיכן. אתן חושבות שאתן ערמומיות כל כך.‬
‫כמו פעם, כשהתגנבתן בחזרה הביתה‬ ‫בזמן שצפיתי בטלוויזיה.‬
‫ידעת על זה?‬
‫שמעתי את הצעדים שלכן,‬ ‫הרעשתן כמו זוג סוסי משא.‬
‫אני מסטולה.‬ ‫-זה היה...‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫שיט.‬
‫טוב...‬
‫תעבירי לי את הג'וינט.‬
‫קדימה.‬
‫אלוהים.‬
‫מעולם לא התחרטתי שנגמלתי מסמים‬ ‫יותר מאשר ברגע זה.‬
‫רוצה שאכטה?‬ ‫-לא.‬
‫עישנתי מספיק לכל החיים, אבל ואו...‬
‫אני לא מאמינה שאת מנסה לדרדר אותי.‬
‫תודה.‬
‫אז אנחנו עושות שיחת בנות?‬
‫כי אני מתה לדעת,‬
‫איך דן "איש הספורט" במיטה?‬
‫אלוהים! מה קורה כאן?‬
‫טוב...‬
‫הוא הכי טוב שהיה לי.‬
‫והיו לי כמה מעולים.‬
‫הוא גבר סקסי. אי אפשר להכחיש.‬
‫ומה איתך, מתוקה?‬
‫אוי, אימא...‬
‫לא היה הרבה אקשן בגזרה הזאת בזמן האחרון.‬
‫אבל היה לכם סקס נהדר, נכון?‬
‫לך ולג'וני.‬
‫סקס כזה שבו אתם מזיעים וגונחים‬
‫ומפחדים שתשברו את המיטה.‬
‫כן, אימא, היה לנו.‬
‫באמת.‬
‫יופי.‬
‫אני שמחה.‬
‫אני לא יודעת למה, אבל...‬
‫זה מנחם אותי.‬
‫טוב...‬
‫אני יודעת שתמיד היה לך חשוב‬ ‫שאממש את מלוא הפוטנציאל שלי.‬
‫מתוקה שלי, לא. את...‬
‫עברת את מלוא הפוטנציאל שלך.‬
‫אני גאה כל כך שגידלתי בת‬
‫שהייתה רעיה טובה יותר, אימא טובה יותר...‬
‫חברה טובה יותר, אישה טובה יותר ממני.‬
‫כנראה לא אמרתי לך את זה מספיק.‬
‫כמה אני גאה בך.‬
‫אני יודעת, אימא.‬
‫ואני גאה בך מאוד.‬
‫מארג' המסטולה היא בלתי צפויה.‬
‫כאילו...‬
‫מרג'י.‬
‫כן. מרג'י.‬
‫מרג'י.‬ ‫-מרג'י.‬
‫ג'י! מרגרט.‬
‫התמסטלתי עם מרג'י. פאקינג עשיתי את זה.‬ ‫-התמסטלת עם אימא שלך!‬
‫טוב, מישהי נהנתה הערב.‬
‫כן.‬
‫ונחש מה?‬
‫סיימתי את הספר שלי.‬ ‫-באמת?‬
‫סוף סוף. עכשיו תגלי לי על מה הספר?‬
‫העלילה מתרחשת בפלך?‬
‫לא.‬
‫זה...‬
‫סיפור חיי.‬
‫כתבתי אותו למארה.‬
‫ואו.‬
‫חשבתי שזה יעזור לה להכיר אותי.‬
‫ולזכור אותי.‬
‫ולמען האמת, היה ממש כיף‬ ‫לחיות מחדש את כל הרגעים האלה,‬
‫כמו הפעם הראשונה‬ ‫שראיתי את טולי בתחנת האוטובוס,‬
‫הפעם הראשונה שפגשתי אותך.‬
‫זה פרק שאני רוצה לקרוא.‬
‫אתה לא יוצא טוב בהתחלה.‬
‫בקושי ידעת שאני קיימת.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫הייתי מודע מאוד לקיומך.‬
‫הבאת לי מרק.‬
‫יש פרק שלם על המרק.‬
‫נהגתי לצפות בך.‬
‫מסתובבת במשרד בחצאית קטנה ובטייטס.‬
‫זה נשמע קצת לא הולם, מר ריאן.‬
‫הייתי מאוים כל כך ממך.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-זו האמת.‬
‫אף פעם לא פגשתי אדם טוב באמת לפנייך.‬
‫זה הפחיד אותי.‬
‫זאת חוויה ממש מוזרה, לכתוב את סיפור חייך.‬
‫תמיד...‬
‫חשבתי שאני לא עושה מספיק.‬
‫אתה יודע, שהייתי צריכה להיות יותר.‬
‫הייתי רק רעיה ואימא.‬
‫כל הדאגה הזאת נראית חסרת משמעות עכשיו.‬
‫אני רק רוצה שמארה תדע שאני גאה בה.‬
‫ואיזו מתנה זו הייתה...‬
‫להיות אימא שלה.‬
‫ואני רוצה שגם אתה תדע.‬
‫זה בסדר, את לא חייבת.‬ ‫-אני רוצה שתדע...‬
‫כמה אני גאה בנו.‬
‫בחיים שבנינו יחד.‬
‫כל השאר זה זוטות, נכון?‬
‫העיקר הוא האנשים שאת אוהבת.‬
‫והאנשים שאוהבים אותך.‬
‫בכל מקרה...‬
‫תן לה את זה כשהיא תהיה מוכנה.‬
‫- פיירפליי ליין -‬
‫אל תקרא אותו מולי, זה מביך מדי.‬
‫קייט...‬
‫אני יודעת.‬
‫ואני אוהבת אותך.‬
‫היי.‬
‫שיט!‬
‫הבהלת אותי, איש הספורט.‬
‫שמעתי אותך במסדרון.‬ ‫-כן. מתברר שיש לי צעדים רועשים.‬
‫ניסיתי להתקשר אלייך.‬
‫כן, הייתי אצל קייט.‬
‫אני מנסה להתמקד בזה.‬
‫כן, אני מבין. לגמרי.‬
‫היא תשמח לראות אותך, דרך אגב.‬ ‫אז אולי תקפוץ לבקר?‬
‫כן, גם אני אשמח לראות אותה.‬
‫לפני שאסע.‬ ‫-לאן אתה נוסע?‬
‫בחזרה לניו יורק.‬
‫הזדמנות גדולה.‬
‫הסטארט-אפ שלי.‬
‫אני פותח משרדים בחוף המזרחי‬ ‫והתחלנו מסע קידום תקשורתי.‬
‫פשוט הגיוני שאהיה שם.‬
‫אז אתה עוזב?‬
‫כן, ניסיתי להתקשר אלייך ולספר לך.‬
‫כן, כמו שאמרתי, סליחה,‬ ‫החברה הכי טובה שלי גוססת.‬
‫אני לא כועס.‬
‫את יודעת, זה דבר אחד שאנחנו יודעים לעשות.‬
‫אנחנו נותנים זה לזה מרחב.‬
‫אנחנו אף פעם לא מבקשים כלום זה מזה.‬
‫ככה הקשר שלנו עובד.‬ ‫זו הסיבה שהקשר שלנו עובד.‬
‫בכל אופן, רציתי לבוא ולהגיד שלום, ו...‬
‫אהיה כאן עוד כמה ימים,‬
‫אז אם את צריכה מישהו לדבר איתו...‬
‫בסדר.‬
‫אני לא מאמינה שאתה עוזב.‬
‫טולי, לא חזרת לשיחות שלי כבר שבועות.‬
‫כן, אבל לא כי לא רציתי.‬
‫אני...‬
‫פחדתי. לא הייתי מוכנה לזוגיות שלנו.‬
‫תקשיבי, זה בסדר. הכול טוב.‬
‫באמת. זה לא חשוב.‬
‫זה חשוב מאוד. אמרתי לך שאני אוהבת אותך.‬ ‫-כן, ואז הפסקת להתקשר אליי.‬
‫זה בסדר, טולי.‬ ‫לכן ידעתי שתביני שאני חייב לעזוב.‬
‫באמת?‬
‫אתה חייב?‬
‫את מבקשת ממני להישאר?‬
‫תישאר אם אבקש?‬
‫לעזאזל, טולי. אלוהים אדירים.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה צודק. אנחנו נותנים זה לזה מרחב.‬
‫אנחנו לא מבקשים הרבה, וזה מה שמתאים לנו,‬
‫אבל זה כבר לא מתאים, כי...‬
‫כי אני רוצה עוד.‬
‫אז אני מבקשת ממך להישאר, למעני.‬
‫אני יודעת שזה לא הוגן. הייתי מגעילה אליך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫ואני רוצה להיות איתך.‬
‫אז בבקשה, אל תיסע לניו יורק.‬ ‫בבקשה, תישאר כאן איתי.‬
‫אלוהים, זה היה כל כך קשה?‬
‫כן, זה היה.‬
‫באמת התכוונת לעבור לצד השני של המדינה?‬
‫כן.‬
‫שכרתי דירה והכול.‬
‫לא חשבת שאני רוצה שתישאר?‬
‫קיוויתי.‬
‫לא ידעתי בוודאות.‬
‫אבל אתה נשאר, נכון?‬
‫בשבילי?‬
‫כן.‬
‫למרות שאת סיוט מוחלט.‬
‫זה מה שאתה אוהב בי, איש הספורט.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫את בטוחה שאת רוצה ללבוש את זה‬ ‫לתוכנית של טולי? קניתי לך שמלה חדשה.‬
‫אימא, אני מכשפה.‬ ‫אני חייבת ללבוש בגדים של מכשפה.‬
‫טוב. זה בסדר, תלבשי מה שאת רוצה.‬
‫אבל אני רוצה שתדעי‬
‫שבגדים לא הופכים אותך למכשפה,‬
‫אלא הקסם שבתוכך.‬
‫ולך יש קסם, לא משנה מה, תמיד.‬
‫את האדם הכי קסום שאני מכירה, מארה ריאן.‬
‫תודה, אימא. גם את.‬
‫כן?‬ ‫-ברור! את החברה הכי טובה שלי!‬
‫תודה, מתוקה.‬
‫טוב, אני מניחה שאוכל ללבוש את השמלה החדשה.‬
‫באמת?‬
‫את בטוחה?‬
‫בסדר, נהדר.‬
‫אני אלך להביא אותה.‬
‫ואוזני חתול, אני רוצה ללבוש אוזני חתול.‬
‫בסדר.‬
‫מתחשק לך מרק? אני מרגיש שזה יום טוב למרק.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫זכרת לכבס את תחפושת המכשפה של מארה?‬
‫מה?‬
‫יש לה טיול מחר. צריך לכבס אותה הערב.‬
‫כן, אני אכבס אותה.‬
‫תודה, ג'וני.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫ואני אוהב אותך.‬
‫מה?‬
‫אלוהים! ג'וני, תראה את המדרגות!‬
‫הן מדהימות!‬ ‫-כן.‬
‫ואו! זאת אחוזה!‬
‫אם לא תקנו את הבית הזה, אני אקנה אותו.‬
‫יש כאן... ריח משונה?‬
‫כן.‬
‫כן, יש כאן ריח של...‬
‫ניו יורק.‬
‫זה שתן. שתן של חתולים, ליתר דיוק.‬
‫לאישה שמתה כאן היו 14 חתולים.‬ ‫הם השתינו בכל מקום. לכן הבית בתקציב שלנו.‬
‫טוב, עוזר גם שג'וני מפיק‬
‫את תוכנית האירוח מספר אחת באמריקה.‬
‫חשבתי שאתם מספר שתיים.‬
‫אופרה לא נחשבת. היא בליגה משלה.‬
‫גם את, טולי.‬
‫איפה החדר שלי, אבא?‬ ‫-אני לא יודע. בואי נלך למצוא אותו.‬
‫זה יותר מדי, לא?‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫הרווחת את זה ביושר.‬
‫איך? בכך שאני סופרת כושלת‬ ‫ועקרת בית עם ילדה אחת בלבד,‬
‫כמו שאימא שלי אוהבת לומר?‬
‫התוכנית שלי היא להיט בזכותך.‬
‫את המוח של המבצע כולו.‬
‫והלב.‬
‫והנשמה.‬
‫תראי את הנוף.‬
‫איך אפשר להיות עצובים עם נוף כזה?‬
‫ואז הוא אסף אותי בזרועותיו.‬
‫והוא אמר לי שהוא אוהב אותי.‬
‫ואז עשינו את זה.‬
‫פעמיים.‬
‫זה הכול?‬
‫רק פעמיים?‬
‫טוב, הייתי צריכה לחזור ולהכין ארוחת ערב.‬
‫אלוהים, הוא אמר משהו קורע מצחוק אחר כך.‬
‫טוב...‬
‫זה סיפור ארוך, אז אני אקח לי עוד תה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אז אחרי שסיימנו בפעם השנייה, הוא...‬
‫לא נראה לי שאני יכולה להיכנס.‬
‫כן.‬
‫היא ציפתה לזה.‬
‫היא השאירה לך משהו.‬
‫"טולי היקרה,‬
‫"אני יודעת שלא תצליחי לבוא ללוויה שלי.‬
‫"את לא הכוכבת.‬
‫"אני מקווה שלפחות ריטשת את התמונות שלי.‬
‫"בכל אופן, אני יודעת שכנראה לא תשכחי אותי,‬ ‫אבל רק ליתר ביטחון, כתבתי הכול בספר הזה.‬
‫"ולא רק את הדברים הכיפיים.‬
‫"את כל הדברים הנוראיים, המביכים,‬ ‫המצחיקים והאמיתיים שזכרתי.‬
‫"הפעם הראשונה שפגשתי אותך.‬
‫"הלילה שנפלת דרך שולחן זכוכית."‬
‫מה? טולי!‬
‫"היום שהחבאנו גופה בשביל קלאוד."‬
‫תמשכי אותו לכאן.‬
‫"כל הפעמים שרקדנו...‬
‫"שרנו...‬
‫"רבנו...‬
‫"בכינו...‬
‫"השלמנו...‬
‫"טוב, הבנת את הרעיון.‬
‫"יש כל כך הרבה דברים‬ ‫שאני צריכה להגיד לך כרגע,‬
‫"אבל כנראה כבר אמרנו הכול לאורך החיים.‬
‫"אז הנה מה שיש לי לומר‬ ‫במכתב שלי מהעולם הבא.‬
‫"זה דרמטי מאוד, נכון?‬
‫"אני יודעת שאת חושבת שעזבתי אותך,‬ ‫אבל זה לא נכון.‬
‫"פשוט תפתחי את הספר הזה,‬
‫"ותמצאי אותי."‬
‫- תעשני אותי -‬
‫- תנשקי אותי -‬
‫- תקשיבי לי ותרקדי -‬
‫- מיקס פיירפליי ליין -‬