‎UN SERIAL NETFLIX
‎Johnny.
‎Ce e?
‎Nu voiam să uiți de meciul lui Marah. ‎Sunt play-off-urile.
‎De ce să uit?
‎N-o să uiți. ‎Nu te-am prea văzut în ultima vreme.
‎Aseară ai venit după două.
‎Nu știam că ții evidența.
‎Nu țin. Îmi fac… griji.
‎Nu e nevoie. Sunt bine.
‎O să merg la meci.
‎Poți să închizi ușa?
‎- Dră Hart, 15 secunde. ‎- Mulțumesc.
‎TREZEȘTE-TE, AMERICA!
‎- Bună dimineața! ‎- 'Neața, Dick!
‎Trei, doi…
‎- Bună ziua! Sunt Tully Hart. ‎- Eu sunt Dick Chapman.
‎E 12 aprilie 1993.
‎Și e timpul să te trezești, America.
‎Urmează interviul nostru…
‎Sunt cu fostul guvernator din Washington ‎Benedict Binswanger,
‎a cărui carte controversată,
‎Bufnița pătată în sala de ședințe: ‎cum ucide mediul afacerile,
‎este un bestseller-surpriză.
‎- Bun venit, dle! ‎- Mulțumesc. Mă bucur să fiu aici.
‎Ați ratat șansa la…
‎- ‎Vrei banane? ‎- Mersi!
‎…al doilea mandat într-o cursă istorică ‎împotriva unui adversar ecologist.
‎Potrivit unora, cartea dv. ‎critică alegătorii care v-au dat jos.
‎Prostii, Dick.
‎Iubesc alegătorii din statul Washington
‎și îi iert pentru greșeala lor.
‎Călătorie sprâncenată, tâmpitule!
‎Da, idiotule!
‎De ce să meargă la grădiniță, ‎când o poți învăța tu?
‎Trebuie să știe să înjure corect
‎dacă vrea să fie producătoare de știri ‎ca tata sau scriitoare ca mami.
‎Ești foarte frumoasă, mamă.
‎Mulțumesc.
‎E prima dată când renunț la trening după… ‎nici nu știu cât timp.
‎Dar încerc să mă prefac ‎că locul meu e la New York.
‎Este!
‎Chiar este.
‎Mă bucur că petreci timp cu Tully. Meriți.
‎O să-mi fie dor de voi.
‎Pleacă odată, mami!
‎Da. Bine. Te iubesc, scumpo.
‎- O să ne descurcăm. ‎- Bine.
‎Deja mi-e dor de tine.
‎Pa!
‎Să reveniți când mai sunteți în New York.
‎- Ce părere ai, Tully? ‎- Fascinant, Dick.
‎Urmează Martha Stewart,
‎cu lista sa pentru curățenia de primăvară.
‎E un animal nou.
‎Chia
‎Chia Pet. Ceramica ce crește.
‎Și am ieșit.
‎Ne vedem diseară.
‎Dle guvernator Binswanger.
‎Tully Hart.
‎Făceam reportaje cu dv. la Seattle.
‎Bună ziua! Scuze! Stau prost cu memoria.
‎Mă mir că ați uitat.
‎Nu mă plăceați deloc.
‎Greu de crezut. ‎Ți-am văzut reportajul despre dulapuri.
‎Foarte simpatic și informativ.
‎Da. Mă duc la următorul interviu. ‎A fost minunat să te văd.
‎Doamne! Arăți minunat.
‎- Ți-ai schimbat coafura. ‎- Și tu!
‎Doamne!
‎Intră!
‎Arăți bine.
‎- Limuzina la aeroport a fost prea mult. ‎- O nimica toată. Meriți.
‎- Și ce cartier de fițe! ‎- Da! Nu miroase a pipi mai deloc.
‎Apartamentul… Sfinte Sisoe, Tull!
‎Kate Moss locuiește deasupra. ‎David Spade, vizavi.
‎În weekend m-a dus la o petrecere la SNL.
‎L-am cunoscut pe Paul Simon. ‎E foarte scund.
‎Nici nu pot sta trează să mă uit la SNL.
‎Bine c-ai venit! Nu pot să cred ‎că nu te-am văzut de un an.
‎Să vii mai des!
‎Poți veni și tu.
‎Te rog. Am un program nebun.
‎N-am liber. Abia apuc să merg la baie.
‎Și viața mea e la fel, ‎doar că eu nu am așa ceva.
‎Vechitura aia?
‎Ce grea e!
‎Îi mulțumesc fiicei mele ‎că doarme toată noaptea în patul ei,
‎însă nu pot, că nu doarme, ‎dar tot e cel mai bun copil din lume.
‎Să bem pentru momentul prietenelor, ‎în sfârșit!
‎- La naiba, ești însărcinată! ‎- S-ar putea.
‎E devreme pentru un test, ‎dar am încercat mult.
‎Sunt flămândă și balonată, ca și cu Marah.
‎Nu puteai să aștepți weekendul următor ‎ca să rămâi borțoasă?
‎Iartă-mă! Sunt… Știi tu. ‎Voiam să spun „felicitări”.
‎Ura pentru prietene abstinente!
‎- Mi-ai lipsit. ‎- Și tu.
‎- Arăți super. Ador bretonul. ‎- Doamne, ador bobul!
‎- E până în spate, lucește. ‎- L-am îndreptat.
‎Aștepți marele meci? ‎Ultimul înainte de play-off-uri.
‎- Nu vorbim despre vânătaia aia? ‎- Ți-am spus. M-am împiedicat și am căzut.
‎Știu că te-ai bătut.
‎Stai să termin! M-am împiedicat ‎și am căzut în pumnul cuiva.
‎Mama zice să faci psihoterapie.
‎Nu cred că ar trebui ‎să discute asta cu tine.
‎N-a discutat.
‎Am auzit-o vorbind cu unchiul Sean, ‎cu Tully și cu bunica.
‎Înțeleg.
‎Totuși, n-am nevoie de psihoterapie.
‎Sunt bine.
‎Am fost puțin stresat.
‎N-ai de ce să-ți faci griji. ‎Totul e sub control.
‎Aveam nevoie de niște pumni. ‎Ca să-mi vină mintea la cap.
‎E sumbru, tată.
‎Chiar sunt bine. Da?
‎Nu-ți faci tu griji pentru mine, ‎ci eu pentru tine.
‎Hai să facem ceva mâine! Doar noi doi.
‎Să sărbătorim sfârșitul ‎unui sezon grozav de hochei.
‎- Da, poate fi distractiv. ‎- Așa te vreau. Bine, să-i facem praf!
‎Să mergem!
‎Sunt Tully Hart, cu ‎Minutul prietenelor.
‎Fetelor, am primit ‎atâtea e-mailuri de la voi
‎despre episodul trecut ‎privind vindecarea după o suferință.
‎Și poveștile voastre sunt impresionante.
‎Asta îmi amintește ‎că, împărtășind cuiva un adevăr,
‎ne vindecăm împreună.
‎Dar săptămâna asta am ceva diferit ‎pentru voi, iubitele mele.
‎Spui „iubite”, ‎după interdicția lui Wilson King?
‎- Nu e cuvântul lui. ‎- Te-a dat în judecată pentru mulți bani.
‎Ce mai contează câteva milioane? ‎Putem continua?
‎N-o mai mișca! O să-i amețești pe toți.
‎- Îmi pare rău că nu sunt profesionistă. ‎- Și mie.
‎Scuze! Îmi pare rău.
‎E un pas înapoi pentru mine.
‎M-am machiat singură azi-dimineață.
‎Trebuie să revin pe sticlă. ‎Nu mai suport mult.
‎Episodul trecut a avut ‎un milion de accesări. Ești tare!
‎Măcar n-ai un fost soț ‎în camera de oaspeți,
‎care se bate, doarme mult ‎și țipă la televânzători.
‎La naiba! Nu și-a mai revenit?
‎Nu, e mai rău.
‎Nu știu ce să fac.
‎Trebuie să ajung ‎la un meci de hochei, deci…
‎- Tu ai oprit camera. ‎- Cine mai știe cine a oprit ce?
‎Dă-i drumul!
‎Azi am ceva foarte special ‎pentru voi, iubitele mele.
‎Unele mi-ați cerut ‎un tur al noului meu apartament.
‎S-o facem!
‎Ăsta e fabulosul meu living,
‎care duce spre bucătăria mea gastronomică, ‎cu vederi uluitoare.
‎- Ce naiba? ‎- Doamne!
‎Bună!
‎Nu te clinti!
‎Am o armă
‎și tocmai am apăsat alarma.
‎Da.
‎Iubito, relaxează-te!
‎Să mă relaxez?
‎Un bărbat gol mi-a spart apartamentul ‎și și-a pus șorțul meu.
‎Eu l-am lăsat.
‎E soțul meu,
‎deci bănuiesc că e tatăl tău vitreg.
‎Eu sunt Dmitri. Încântat.
‎- De când ești măritată? ‎- Nu știu. De doi ani?
‎- De trei. Iubito. ‎- De trei. Scuze, de trei ani.
‎Justine, pot să te sun imediat?
‎Ce? Pe bune?
‎Da. Vin imediat.
‎Cloud, vorbim mai târziu.
‎Dmitri, te rog, ‎scoate-ți șorțul meu și arde-l!
‎Kate, succes la meciul lui Marah!
‎Trebuie să fug. Te sun mai târziu. ‎Mă văd cu Wilson King.
‎Bună dimineața, dră! ‎Tu trebuie să fii frumoasa Tallulah.
‎Dennis, bine ai venit la noi!
‎Dorothy.
‎„Tu umpli de veselie răsăritul
‎și apusul îndepărtat.”
‎Psalmul 65.
‎Și tu îmi inspiri bucurie întru Domnul.
‎- De ce te porți bizar? ‎- Ți-am zis că e arțăgoasă.
‎Chiar m-ai avertizat.
‎- Serios, Cloud… ‎- Cloud. Așa m-a poreclit.
‎Ba nu.
‎Da, eu și Dennis găzduim ‎un studiu biblic astăzi.
‎- E noul meu prieten. ‎- De când citești Biblia?
‎Știi că am urmat mereu o cale spirituală.
‎Iar Dennis m-a învățat multe.
‎- Vrei niște Sanka? ‎- O femeie care îmi știe viciul.
‎Viciul tău e cafeaua decofeinizată?
‎„Din gura pruncilor…”
‎E tragic ce s-a întâmplat cu tatăl tău!
‎Dorothy mi-a povestit totul.
‎E nostim, fiindcă mie ‎nu mi-a povestit niciodată, deci…
‎Te asigur că nu intenționez ‎să-i iau locul.
‎Dar poți găsi alinare ‎în învățăturile Bibliei.
‎Domnul e ca un tată milostiv ‎pentru cei ce se tem de El.
‎Ce-ar fi să te rogi cu noi, Lulah?
‎Mulțumesc.
‎- Dumnezeule… ‎- Doamne.
‎- Mulțumim pentru cafea. ‎- Mulțumim pentru acest dar.
‎- Ne-ai izbăvit de rău. ‎- Toate… Da.
‎- 'Neața! ‎- 'Neața!
‎Ghici ce, Katie-pui! În weekend ‎e ‎Vrăjitorul din Oz. ‎Ne uităm?
‎Nu, mersi!
‎- E tradiția noastră. ‎- Tată, e pentru copii.
‎Ce? Haide!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Mă primești la tine?
‎Cloud are un iubit nou ‎și acum binecuvântează cafeaua.
‎- Ce? Da, sigur că te primesc. ‎- Bine.
‎Îl expediem pe Sean ‎sau te muți în camera mea?
‎- Îl expediem pe Sean. ‎- Doi iepuri dintr-o lovitură.
‎- Sean pleacă și vii tu. Da. ‎- Da.
‎- Colege de cameră! ‎- Noroc! Drăguț și distractiv.
‎ÎNTÂLNIREA CLUBULUI AUDIO-VIDEO
‎PREȘEDINTA CLUBULUI AUDIO-VIDEO
‎Cum să uiți? Minți de îngheață apele.
‎Ce caută ea aici?
‎Îi plătesc eu cotizația lui Tully. ‎Mai știi?
‎- Nu e deloc așa. ‎- E amuzant.
‎- Nu e amuzant. ‎- Ba e. Știi că e amuzant.
‎Să începem cu chestiuni mai vechi.
‎Greșeli precum a duce filmul greșit ‎la ora de biologie
‎fac clubul audio-video să pară ridicol.
‎Toți sunt cu ochii pe noi. ‎Să fim mai buni!
‎Nu te auzim.
‎O comunicare eficientă e primordială aici.
‎După cum știți,
‎al doilea festival anual de film ‎Barbara Lee Ellis al clubului
‎e weekendul viitor, ‎acasă la Kate Mularkey!
‎Da… toți suntem entuziasmați.
‎Chestiuni mai noi.
‎Cine dorește?
‎Propun știri săptămânale. ‎Avem transmisiuni TV în clase.
‎Nu putem. N-avem resurse. Altcineva?
‎Stai, n-ar trebui să votăm?
‎Ba da, clar.
‎Orice moțiune contestată trebuie ‎să treacă cu majoritate de voturi.
‎Așa spun regulile.
‎O trec în agenda săptămânii viitoare.
‎Știam că dl G e alcoolic.
‎Pune-o înapoi!
‎Folosirea clasei dlui Garfield ‎e o încredere sacră.
‎Le ducem la petrecerea lui Mularkey.
‎Nu e petrecere. ‎E un eveniment aprobat de școală.
‎Da, frate. Haide! Parcă…
‎Zău așa!
‎Mersi, Eugene!
‎- Mersi! ‎- Mulțumesc!
‎Un restaurant fără meniu de copii. ‎Mă simt ca o prințesă.
‎Pot să-ți miros vinul?
‎Doamne, ce plăcut e! Tipul ăla ‎seamănă leit cu Keanu Reeves.
‎- Asta pentru că e Keanu Reeves. ‎- Ce?
‎De ce mănâncă singur Keanu? ‎Îl invităm lângă noi… în pat?
‎De ce te crede lumea mironosiță?
‎- Pe bune, îl invităm? ‎- Nu mă ispiti, Mularkey!
‎Bun interviul cu Martha Stewart!
‎La început, ‎să transformi o debara în cămară
‎mi s-a părut cea mai trăsnită idee, ‎dar recunosc că…
‎Ce e? Lasă-l în pace pe Keanu!
‎Nu te uita! ‎Sunt Benedict Binswanger și Dick Chapman.
‎Nu te uita!
‎Lașul ăla a avut tupeul să se prefacă ‎a nu mă cunoaște azi-dimineață.
‎Dar producătorul a zis că a sunat din timp ‎să ceară să nu-l intervievez eu.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎- Oare de ce? ‎- Nu știu.
‎N-are sens. Sunt din Seattle. ‎Făceam reportaje cu el.
‎Ăsta e motivul. ‎Ai fost dură cu el și se teme de tine.
‎Știi ceva?
‎Să se teamă!
‎Ce faci? O să țipi la el?
‎O să ne dea afară? ‎Abia aștept să mănânc aperitivele.
‎Nicio grijă. Doar îl salut.
‎Tully. Minunat segmentul cu Martha! ‎Îl cunoști pe Benedict.
‎Într-adevăr.
‎Am avut o întâlnire încântătoare ‎la studio azi-dimineață.
‎Absolut încântătoare.
‎Voiam să vă spun
‎să nu vă temeți ‎să vorbiți cu mine în direct. Nu mușc.
‎Mă tem că nu înțeleg.
‎Știu că l-ați cerut pe Dick, ‎crezând că o să fiu dură cu dv.
‎Și v-ați făcut că nu mă cunoașteți, ‎nu știu de ce.
‎Asta era.
‎Nu, scumpo, îmi pare rău pentru confuzie. ‎Voiam să fiu amabil.
‎Cum așa?
‎Te țin minte, normal, ‎cu reportajele tale proaste
‎și răzbunarea ta bizară împotriva mea.
‎- Nu mi-ai furat gunoiul o dată? Da. ‎- Asta a fost… De unde…
‎Să ghicesc, ai crescut săracă.
‎Cu o mamă singură, cu adevărat ratată, ‎probabil drogată sau mai rău.
‎Aducea acasă mulți iubiți răi ‎și aveai probleme cu tăticul.
‎Și ai decis să fugi ca să devii altcineva,
‎cineva respectabil, ca Lois Lane.
‎Nu? Dispusă să faci orice e nevoie.
‎Să furi gunoaie, să inventezi povești… ‎sau să ai succes culcându-te cu toți.
‎- Nu e deloc adevărat. ‎- Nu. Nu te obosi, puștoaico!
‎Toți trebuie să folosim ce avem.
‎Dle Binswanger?
‎Masa dv. e gata.
‎Brusc am emoții mari și nu știu de ce.
‎Te bucuri că îți iei emisiunea înapoi.
‎- Frate, ce cappuccino bun! ‎- Chiar o vreau înapoi.
‎Rău de tot.
‎Dar trebuie să fiu puternică.
‎Să cer ce mi se cuvine, ‎control creativ total, nimic mai puțin.
‎Nu ne mulțumim cu mai puțin.
‎Dar…
‎Nu-l pot lăsa să mă intimideze.
‎Tully Hart nu se intimidează.
‎De obicei.
‎Însă unii bărbați,
‎mai în vârstă…
‎Uneori mă las afectată de ei, ‎mă dezechilibrează.
‎S-a mai întâmplat. ‎Trebuie să fiu puternică.
‎Hai că putem, scumpo!
‎Nu doar că revii la televizor, ‎ci primești și mai mulți bani,
‎beneficii, o oră de difuzare mai bună, ‎tot ce vrei.
‎Asta e. Asta așteptam.
‎E chiar Tully Hart, regina internetului.
‎Wilson King.
‎Tocmai când credeam ‎că pot să sar înapoi în apă.
‎- Doar nu te temi de un mic rechin, nu? ‎- Justine Jordan, vânătoare de rechini.
‎Încântat.
‎Ei bine… O să trec la subiect. ‎Cred că știm toți de ce suntem aici.
‎Audiențele emisiunii ‎Minutul prietenelor ‎sunt praf.
‎Suntem pe cale s-o anulăm.
‎Te vreau înapoi.
‎De ce să revin ‎la un om care mi-a distrus emisiunea
‎și acum mă dă în judecată?
‎Fiindcă îți dau tot ce vrei.
‎Procesul dispare, e dat uitării.
‎Redevii pe loc prezentatoare. ‎Fără co-prezentator.
‎Te ocupi de conținut, invitați creativi.
‎Fără restricții.
‎Control absolut și total.
‎Mamă!
‎E… uimitor.
‎Sunt puțin dezamăgită, Wilson.
‎Nu mă lași ‎să-mi etalez abilitățile de negociere?
‎Discutăm detaliile mai târziu.
‎Ce zici, puștoaico?
‎Ești gata să revii la televizor?
‎E o ofertă pe care n-o s-o primesc ‎în altă parte
‎și mă scapă de proces.
‎Dar cred că va trebui să refuz politicos.
‎- Ce? ‎- Poftim?
‎Nu lucrez pentru tine.
‎Chiar dacă e emisiunea ‎pe care mi-am dorit-o, prețul e prea mare.
‎Atunci, ne vedem la tribunal.
‎Nu, pentru că o să renunți la proces.
‎De ce aș face asta?
‎Fiindcă… Am adunat deja mărturiile
‎câtorva femei cu care ai ajuns ‎la un acord confidențial,
‎după ce le-ai hărțuit sexual.
‎Și vor să vină la ‎Minutul prietenelor
‎să-și spună povestea în detaliu.
‎Poate că unora nu le pasă ‎de genul ăsta de abuz de putere.
‎Dar știi de ce le pasă?
‎Că ai deturnat fondurile companiei ‎când le-ai plătit pe femeile alea.
‎Joci la cacealma.
‎Bănuiesc că o să vezi mâine.
‎Mamă! A fost…
‎E incredibil că a renunțat la proces.
‎Și că ai refuzat ‎o emisiune cu control creativ total.
‎- Nimeni nu înțelege. ‎- O să fac altceva. Ceva mai bun.
‎Super! La ce te-ai gândit?
‎Habar n-am.
‎Cum ai convins victimele să vorbească?
‎Nu le-am convins.
‎Jucam la cacealma.
‎Uite așa, spontan.
‎După cum s-a purtat cu mine, ‎era o presupunere rezonabilă.
‎La naiba!
‎Ești o dură.
‎Să nu-mi spui niciodată „puștoaico”.
‎- Pasează! ‎- Haideți!
‎Aleargă, Marah! E bine! Repede!
‎Uită-te la ea! Uite ce bună e!
‎- Repede! ‎- E puiul nostru.
‎Puiul nostru e MVP. ‎Cea mai bună din echipă!
‎Te simți bine?
‎Da.
‎N-am nimic.
‎Johnny?
‎Ce?
‎Te întrebam dacă vrei un suc.
‎Nu, mersi.
‎Haide! Hai că poți, Marah!
‎Nu-i nimic.
‎Ce dracu', dle arbitru? Dă-o afară!
‎- Ai grijă, tată! ‎- A fost un fault flagrant.
‎Vezi cum vorbești! A jucat corect.
‎- Ce? Fata ta i-a pus piedică fetei mele. ‎- E un joc. Nu te mai văicări!
‎- Ce-ai spus, dobitocule? ‎- Înapoi, omule! Serios.
‎Da? Și dacă nu mă dau înapoi, frate?
‎Johnny.
‎Pleacă, tată! Du-te să te calmezi!
‎Băga-mi-aș!
‎Haide, așa!
‎Haide, Marah!
‎Hai că poți!
‎Trezește-te, leneșo!
‎- E 11:00. Am lucrat deja o zi întreagă. ‎- Ce răsfăț!
‎Apropo de răsfăț, o să facem ‎cumpărături înainte de cumpărături.
‎În dressingul meu.
‎Le-ai adus aici? ‎Parc-ar fi un mall întreg.
‎Nu găsești așa ceva la mall.
‎După ce alegem ținuta perfectă pentru azi,
‎alegem și accesoriul perfect.
‎Apropo de ‎Mic dejun la Tiffany, ‎ai rămas și la prânz, și la cină.
‎Aveam o fantezie că o să cunosc un bărbat ‎care să-mi cumpere bijuterii.
‎Apoi mi-am dat seama ‎că-mi pot cumpăra singură bijuteriile.
‎Și e mai bine, ‎fiindcă îmi place mereu ce aleg.
‎Dumnezeule!
‎Uite!
‎- De asta ai nevoie. ‎- Geaca ta de piele.
‎E câștigătoare.
‎Sunt ca Julia Roberts în ‎Frumușica. ‎Dacă era casnică gravidă, nu curvă.
‎Azi nu ești casnică,
‎ci fata de pe Aleea cu Licurici, ‎într-o aventură la New York.
‎O să ne distrăm pe cinste!
‎O să fie grozav.
‎Doar că… Aș avea nevoie de ajutor.
‎Tully, ajut-o pe Kate!
‎Primul film începe în cinci minute.
‎- Crede că ea controlează totul. ‎- Ea e președinta.
‎Bine că Sean e la Robbie ‎și nu mă face de râs.
‎Mama e la mătușa Georgia. ‎Nu poate aduce gustări
‎ca să ne spioneze.
‎- Cum vă simțiți? ‎- Bună seara, dle Mularkey!
‎Tată!
‎Ai promis că stai sus, cu ușa închisă.
‎- Mă asigur că toată lumea are gustări. ‎- Da, avem.
‎Mă refeream la mine.
‎Pare distractiv.
‎- Uite un bol cu gustări! ‎- Plec, Katie-pui!
‎- Te rog. ‎- Nu mă împinge!
‎Pleacă, te rog!
‎Mie și lui tata ne place terenul de ‎minigolf Cappy Putts de pe Autostrada 9.
‎Bună, Eugene! ‎Cappy Putts? Sună distractiv.
‎A spus „da”.
‎A spus…
‎Mă întrebam dacă sâmbăta viitoare ‎eu și tata te-am putem lua ca să…
‎Mi-ar plăcea să merg la minigolf ‎cu tine și tatăl tău.
‎Eu doar… De fapt…
‎Mă văd… Ies cu el.
‎Nu-i așa, dragă?
‎Clar… iubi.
‎Da, sigur.
‎- E logic. ‎- Dar știi ceva?
‎Kate Mularkey e răpitoare ‎și adoră minigolful.
‎Mularkey?
‎- Ți se pare răpitoare? ‎- E bună rău.
‎Și ai o șansă la chestia cu minigolful. ‎Vorbește cu ea!
‎Mișto, poate.
‎Du-te!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Îmi cer scuze. ‎- Nu trebuie.
‎Îmi plac comploturile.
‎De ce nu vrei să ieși cu Eugene?
‎E drăguț. Doar că…
‎Nu ies cu nimeni.
‎De-aia clubul audio-video e anost.
‎Fratele meu m-a prevenit. ‎Trupa… A zis să intru în trupă.
‎Cine se bagă?
‎Eu.
‎Connor, ce faci?
‎Dă-mi sticla!
‎Eugene, pornește proiectorul!
‎Bine.
‎Abia aștept.
‎Ce tare!
‎Filmul tău e foarte bun.
‎Sigur nu vrei să te mai uiți o dată?
‎Nu, de cinci ori e suficient.
‎Îmi place că erai doar tu mâncând cereale.
‎Era o metaforă… pentru capitalism.
‎Am înțeles perfect.
‎Da?
‎Cei mai mulți n-au înțeles.
‎Mi-a plăcut poezia ta din ziarul școlii,
‎cu grădinarul care tăia buruieni.
‎Și aia era o metaforă!
‎- Pentru liceu. ‎- Da.
‎Și cum încearcă să ne frângă ‎spiritul cu conformitatea.
‎Exact.
‎Ești singurul care a înțeles.
‎Ai putea fi scriitoare profesionistă.
‎O să fiu într-o zi.
‎Katie-pui!
‎A fost o nebunie. ‎Atâtea cumpărături și plimbări!
‎E doar ora 15:00 și sunt epuizată.
‎Nu știu cum poți ‎să trăiești așa tot timpul.
‎Îmi place la nebunie!
‎Mulțimea, zgomotul,
‎până și mirosurile. Îmi hrănesc simțurile.
‎În sfârșit sunt într-un loc cu oameni ‎și lucruri la fel de intense ca mine.
‎Mă bucur să te văd așa fericită, Tull. ‎Toate visurile ți s-au împlinit.
‎Mulțumesc.
‎Și eu mă bucur ‎că ți s-au împlinit toate visurile, Katie.
‎Nu toate. Încă nu sunt autoare publicată.
‎Adevărul e că îmi place ‎să fiu soție și mamă.
‎Și nu vreau să mă laud, dar mă pricep. ‎Și pare a fi ceea ce trebuie acum.
‎- Știu că e jalnic. ‎- Nu e jalnic. E minunat.
‎Doar că sunt epuizată și balonată. ‎Probabil din cauza stării mele.
‎Doamne, poate sunt gemeni. ‎Un băiat și o fată ar fi super.
‎Gravida asta trebuie să facă pipi din nou.
‎Știu o alee.
‎Glumesc. Apartamentul meu ‎e la o stradă de aici.
‎- Credeam că poate așa se face. Noroc! ‎- Unii fac așa.
‎Ce bun e!
‎Diseară mă gândeam să luăm o cină târzie,
‎batem câteva cluburi,
‎ne întoarcem, mâncăm înghețată în pat ‎și vorbim despre nume de copii.
‎- Mi-a venit ciclul. ‎- Scumpo! La naiba, îmi pare rău.
‎Nu funcționează, Tul.
‎Lună de lună mă conving ‎că sunt în sfârșit însărcinată,
‎apoi îmi vine ciclul.
‎Mă simt ca o ratată.
‎Nu ești o ratată.
‎Ai 33 de ani.
‎- Mai ai mult timp pentru mulți copii. ‎- Și dacă nu mai pot rămâne gravidă?
‎Atunci… o să fii bine.
‎O să fii o scriitoare genială.
‎O să fii soția lui Johnny ‎și mama lui Marah.
‎O iubesc nespus!
‎Și prietena mea cea mai bună din lume. ‎Nu e așa rău, nu?
‎O să rămâi iar însărcinată.
‎O să se întâmple. O să le ai pe toate.
‎Adevărul e că te invidiez.
‎De ce?
‎Eu sunt…
‎atât de singură!
‎Spun că n-am nevoie de un bărbat ‎care să-mi cumpere bijuterii,
‎dar asta fiindcă mă tem ‎că n-o să cunosc niciunul care să vrea.
‎Pe cine păcălesc? ‎Nu vreau un bărbat. Mi-e dor de tine.
‎Urăsc că ești la 5.000 km depărtare. ‎Nu e nimeni aici care să mă cunoască.
‎Și e greu.
‎Știu.
‎Mă gândesc la tine ‎și îmi lipsești în fiecare zi.
‎E al naibii de greu.
‎- Îmi pare rău că nu ești însărcinată. ‎- Mulțumesc. Și mie.
‎Putem să sărim peste cluburi diseară ‎și să rămânem aici?
‎Da, te rog.
‎Ai ceva de băut aici?
‎Uiți cu cine vorbești? Am numai bunătăți. ‎Hai să te îmbătăm!
‎- Vin imediat. Bine, scumpo? ‎- Da.
‎Marah a înscris un gol. L-ai ratat.
‎- Mi s-a spus să mă calmez. ‎- Te purtai ca un tată dement.
‎Fata i-a pus piedică lui Marah. ‎Are noroc că nu l-am pocnit.
‎Tu te auzi?
‎Sigur. Da, acum eu sunt cel rău.
‎Sunt furios. Nu mă controlez.
‎- Da, cam așa faci. ‎- Bine.
‎Strigi în gura mare ‎că am nevoie de psihiatru.
‎Pentru că ai.
‎Nu ești tu însuți. ‎Nu știu ce mă sperie mai tare,
‎cum te porți sau că nu-ți dai seama?
‎Îmi dau seama, dar nu plătesc un străin ‎să mă facă bine. Pot și singur.
‎Ar trebui să te muți singur.
‎Nu e bine pentru noi, ‎mai ales pentru Marah.
‎- Îi putem spune împreună. ‎- Nu.
‎Da, ai dreptate.
‎Nu merge.
‎Dar îi spun eu, bine?
‎Bine.
‎Bună!
‎Cine e golgheterul?
‎- Scuze că l-am ratat. ‎- Nu-i nimic.
‎Ăla e?
‎Nu. Nu-l țin în mână.
‎- Trebuie să-l ții, Carol. ‎- Nu.
‎- Adică… ‎- Nu.
‎- Johnny, aici! ‎- Salut!
‎- Marah! ‎- Unchiule Mutt.
‎Johnny, chiar trebuie să ating peștele, ‎în cizme care nu-mi evidențiază silueta?
‎Nu știu cum o să filmăm ‎„Carol încearcă să arunce pești”
‎dacă nu atingi peștii.
‎- Nu-ți fie frică! ‎- Nu îmi este. Dar e dezgustător.
‎Bine.
‎Poate ne arătați cum se face, domnule.
‎Mulțumesc.
‎Frumos!
‎O să repete!
‎- Îmi pare rău pentru meciul de azi. ‎- Știu, mi-ai spus deja.
‎Am stat de vorbă cu mama ta.
‎Și am decis că e timpul să mă mut.
‎Nicio grijă. ‎N-o să se schimbe nimic pentru tine.
‎Știu că lucrurile s-au schimbat mult deja
‎și adolescența poate fi o perioadă ‎cu schimbări majore, dar…
‎- Ce încerc să-ți spun… ‎- Înțeleg. Cum zici tu. E-n regulă.
‎Știu că mi-am pierdut puțin cumpătul ‎azi la meci,
‎dar nu-mi place să văd ‎că te rănește cineva.
‎Da… Bine.
‎E-n regulă.
‎- Folosește-ți mai mult spatele! ‎- Să-mi folosesc spatele?
‎Nu sunt docher, Johnny.
‎- Cât mai e? ‎- Nu mai e mult, scumpo, îți promit.
‎Carol?
‎Am venit să vedem cum arunci un pește.
‎Te rog, aruncă un pește!
‎Bine.
‎Nu mai e mult, scumpo.
‎Marah?
‎Marah!
‎- Marah a dispărut. Marah! ‎- Marah!
‎Marah?
‎Unde ești, scumpo?
‎Marah?
‎Marah!
‎Scuze, mi-am pierdut fetița.
‎Marah!
‎Marah?
‎Doamne!
‎Tati!
‎Marah.
‎Doamne! Slavă Domnului!
‎- Tată, ce naiba? ‎- Îmi pare rău.
‎Credeam că te-am pierdut.
‎Îmi pare tare rău.
‎- Te-am dezamăgit. ‎- Tată, e-n regulă. Sunt aici.
‎Sunt chiar aici. E-n regulă.
‎Noapte bună, dle Mularkey!
‎Și nu vă opriți!
‎Au fost ultimii.
‎Să fie totul lună până dimineață. Mă auzi?
‎Da, să trăiți!
‎Nu e o glumă.
‎Ce-o să zică mama ta ‎când o să audă ce făceai cu băiatul ăla?
‎Eugene e bărbat.
‎Ce?
‎La culcare!
‎Bună, Doug!
‎- Unde e Cloud? ‎- Doarme.
‎M-a invitat să rămân peste noapte. ‎Pe canapea, desigur.
‎Deci stai aici, pe întuneric, ‎și mănânci fursecuri, cu Biblia.
‎E cam ciudat, Donald.
‎„Fiți treji!
‎Diavolul dă târcoale ca un leu, ‎căutând pe cineva să înghită.”
‎Petru 5:8.
‎Mai știi partea în care nu ești tatăl meu?
‎Dennis! Dennis te cheamă, nu? Dennis.
‎Îți lipsesc modele masculine puternice.
‎Asta ești tu? Un model masculin puternic?
‎Trebuie să înveți respectul ‎pentru bătrâni.
‎Bine. Mă lași? Hai, sictir!
‎- Spală-ți mizeria de pe gură! ‎- Ia-ți mâinile de pe fiica mea!
‎- Copila asta nu știe să se poarte. ‎- Și pleacă dracului din casa mea!
‎Afară!
‎Îmi pare rău, scumpo.
‎Îmi pare rău!
‎Bună dimineața! Ai dormit până târziu.
‎Cum a fost festivalul de film aseară?
‎Măcar n-au făcut gălăgie. ‎Dormeam dus la ora 21:00.
‎V-ați distrat, copii?
‎Da, a fost bine.
‎Apropo de filme, vă uitați ‎la ‎Vrăjitorul din Oz, ‎nu?
‎Nu. E prea mare.
‎Dacă tot se dă la televizor ‎și tu oricum te uiți…
‎O să fiu acolo, Katie-pui… Kath.
‎O să fiu acolo… Kate.
‎Mă duc să-mi termin temele. ‎Pa, tată! Mersi pentru cercei!
‎Bine.
‎Pe curând, scumpo!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Pare să fi mers bine.
‎M-am purtat ca un bou de când m-am întors.
‎- Nu-i așa? ‎- Nu.
‎Mai mult sunt îngrijorată.
‎Pari atât de chinuit!
‎Cred că m-am…
‎pedepsit singur
‎fiindcă m-am dus acolo ‎fără să mă gândesc la ce ar însemna dacă…
‎De fapt…
‎credeam că am murit când s-a întâmplat.
‎Și probabil că deliram de durere, dar…
‎Mi se tot părea că o văd pe Marah.
‎În rochia aia roșie ‎pe care o purta când avea patru ani.
‎Avea un balon ‎pe care l-am luat odată de la piață.
‎Și, zăcând și sângerând în Irak,
‎mă gândeam doar că…
‎mâine, fetița aia va primi un telefon.
‎Și viața ei nu va mai fi la fel.
‎Și e vina mea.
‎Din cauza egoismului meu.
‎V-am dezamăgit.
‎- Eu nu așa văd lucrurile. ‎- Nu trebuia să plec.
‎Am vrut să-mi demonstrez ceva sau…
‎Nu știu.
‎Dar am fost egoist.
‎Nu s-a întâmplat din vina ta.
‎E în regulă.
‎Ba nu e.
‎Nu e în regulă.
‎Dar ai dreptate.
‎Trebuie să vorbesc cu cineva ‎care mă poate ajuta.
‎Căci Marah merită mai mult ‎decât am fost recent.
‎Mă mut singur.
‎Și o să lucrez la asta.
‎Și o să mă revanșez față de voi.
‎Jur.
‎„VRĂJITORUL DIN OZ”
‎Sună-mă imediat ce ajungi acasă!
‎Bine. Dar, mai întâi…
‎Ești Tully Hart și meriți să te iubească ‎cineva și să-ți ia bijuterii.
‎Du-te acasă!
‎Trage-i-o lui Johnny până nu mai poate ‎și fă un milion de copii!
‎Bine.
‎- Haide, o să pierzi avionul. ‎- Da.
‎Unde ai fost?
‎Eu și Dmitri am ieșit să mâncăm.
‎M-am gândit că ai nevoie de spațiu.
‎Scuze că nu ți-am zis de el.
‎Ne-am căsătorit pentru cartea verde. ‎Ne vedem din când în când.
‎Știi,
‎urăsc termenul „probleme cu tăticul”. ‎Sună atât de…
‎Dar adevărul e ‎că am o problemă cu bărbații.
‎Cred că mi-e frică de ei.
‎Știu că nu prea am încredere în ei ‎și pe bună dreptate.
‎Dar poate nu e doar vina lor.
‎Poate e și a mea,
‎fiindcă nu știu cu adevărat cine sunt.
‎Știi exact cine ești.
‎Sunt jurnalistă.
‎Una al naibii de bună.
‎Așa că am decis ‎care o să fie următorul meu proiect.
‎Fac un documentar despre găsirea ‎tatălui meu și vreau să mă ajuți.
‎Ce?
‎Nu.
‎- De ce? ‎- Fiindcă nu pot.
‎Cloud…
‎Am nevoie de asta.
‎Toată viața mea te-ai purtat ciudat ‎când venea vorba de el. De ce?
‎Nu pot face asta.
‎Trebuie să plec.
‎Bine. E târziu. Du-te sus! Vorbim mâine.
‎Nu sus, Tallulah. Trebuie să plec acasă.
‎Vorbești serios?
‎Pleci?
‎Super!
‎Bine, pleacă! ‎La asta te pricepi cel mai bine.
‎Ia-ți paciuliul, ‎iarba de grâu și secretele și pleacă!
‎DUPĂ TREI LUNI
‎INTRARE APEL - KATE
‎La naiba!
‎E Tully Hart.
‎Subtitrarea: Daniela Vereș