EN NETFLIX-SERIE
Johnny.
Läget?
Du får inte glömma Marahs match. Det är slutspelet.
Varför skulle jag glömma det?
Det skulle du inte. Jag har bara inte sett så mycket av dig.
Du kom hem efter två igår natt.
Så du håller koll?
Det gör jag inte. Jag är bara orolig.
Var inte det. Jag mår bra.
Jag kommer på matchen. Kan du stänga dörren?
-Femton sekunder, ms Hart. -Tack.
VAKNA AMERIKA
-God morgon. -God morgon, Dick.
Tre, två…
-Jag är Tully Hart. -Jag är Dick Chapman.
Det är den 12 april 1993, och det är dags att vakna, Amerika.
Härnäst intervjuar vi…
Jag är här med den tidigare guvernören Benedict Binswanger,
vars kontroversiella bok,
Fläckugglan i styrelserummet: Hur ekologism dödar näringslivet,
har blivit en bästsäljare.
-Välkommen. -Tack. Det är kul att vara här.
Du förlorade…
-Vill du ha bananer? Tack.
…en andra mandatperiod i en jordskredsseger mot en miljökämpe.
Vissa påstår att boken är en känga till de som röstade bort dig.
Struntprat.
Jag älskar väljarna i delstaten Washington och jag förlåter dem för deras misstag.
Tack och adjö, dumhuvud.
Ja, dumhuvud.
Vem behöver förskolan med dig som lärare?
Hon måste kunna svära ordentligt om hon ska bli producent som pappa
eller skribent som mamma.
Du är jättefin, mamma.
Tack.
Det här är första gången jag inte har mjukisbyxor på…
Jag vet inte ens.
Men jag försöker låtsas att jag hör hemma i New York.
Det gör du!
Det gör du verkligen.
Jag är glad att du ska träffa Tully. Det förtjänar du.
Jag kommer att sakna er.
Bara gå, mamma.
Ja. Okej. Jag älskar dig, sötnos.
-Vi kommer att klara oss fint. -Okej.
Ja, du är redo.
Hej då.
Kom tillbaka nästa gång du är i New York.
-Vad tycker du, Tully? -Fascinerande, Dick.
Härnäst har vi Martha Stewart och hennes ultimata vårstädningslista.
Ett nytt husdjur.
Chia
Chia Pet. Krukan som växer.
Och där bryter vi!
Vi ses ikväll.
Guvernör Binswanger.
Tully Hart.
Jag rapporterade om dig i Seattle.
Hej. Ursäkta. Mitt minne är hemskt.
Jag är förvånad att du har glömt det. Du gillade inte mig.
Det har jag svårt att tro. Jag såg ditt inslag om garderober.
Det var gulligt. Väldigt informativt.
Jag måste vidare till nästa intervju. Det var jättekul att se dig.
Herregud! Du ser fantastisk ut!
-Du har bytt frisyr. -Du också!
Herregud!
Kom in.
Vad snygg du är.
-Limon på flygplatsen var för mycket. -Du förtjänar det.
-Och området är så tjusigt. -Eller hur? Det luktar knappt kiss.
Lägenheten… Herrejävlar, Tul!
Kate Moss bor ovanför. David Spade bor mittemot.
Han tog med mig till en SNL-efterfest. Jag träffade Paul Simon. Han är kort.
Jag hinner somna innan SNL börjar.
Jag är så glad att du är här. Vi har inte setts på ett år.
-Du måste hälsa på oftare. -Du kan hälsa på mig.
Mitt schema är helt sjukt. Jag har ingen semester.
Jag hinner knappt bajsa.
Du beskriver även mitt liv, förutom att jag inte har en sån där.
Äsch, det där gamla skräpet.
Hon är så tung.
Jag vill tacka min dotter för att hon sover i sin egen säng,
fast det gör hon egentligen inte – men hon är ändå bäst.
Nu skålar vi för tjejtid. Äntligen.
-Herrejävlar, du är gravid. -Det kan vara så.
Det är för tidigt att testa, men vi har försökt.
Det känns precis som med Marah.
Du kunde inte ha väntat till nästa helg med att bli på smällen?
Förlåt. Jag bara… Det jag menar är grattis.
Hurra för nykter tjejtid.
-Jag har saknat dig. -Detsamma.
-Du är så snygg. Jag älskar luggen. -Jag älskar bobfrisyren.
-Det går upp i nacken. -Jag har plattat det.
Är du taggad? Sista matchen innan slutspelet.
När ska vi prata om blåtiran?
-Jag sa ju det. Jag trillade. Jag vet att du var i slagsmål.
Jag var inte klar. Jag trillade och landade på en knytnäve.
Mamma tror att du behöver terapi.
Jag tycker inte att hon ska diskutera det där med dig.
Det gjorde hon inte.
Hon pratade med morbror Sean, och Tully, och mormor.
Jag förstår.
Men jag behöver ändå inte terapi. Jag mår bra.
Jag har varit lite stressad.
Inget du ska oroa dig för. Allt är under kontroll.
Jag behövde bara få några smällar. Banka lite vett i mig.
Det där var mörkt.
Jag mår bra. Okej?
Du ska inte oroa dig för mig. Det är tvärtom.
Vi hittar på nåt imorgon. Bara du och jag.
Vi firar att landhockeysäsongen var toppen.
Det kan bli kul.
Så ska det låta. Okej, nu ger vi järnet.
Nu kör vi.
Tully Hart här med Tjejminuten.
Jag har fått så många mejl angående förra veckans avsnitt
om att gå vidare efter hjärtesorg och saknad.
Era historier är så starka.
Det påminner mig om att när vi delar med oss av vår sanning
läker vi tillsammans.
Men den här veckan ska jag bjuda på nåt nytt, tjejer.
Ska du verkligen säga "tjej" med tanke på Wilson King?
Som att han äger ordet.
-Han stämmer dig redan på mycket pengar. -Vad gör några miljoner till?
Kan vi fortsätta? Kan du hålla den still? Alla blir sjösjuka.
Jag är ledsen att det här inte är mitt yrke.
Ja, jag också.
Förlåt. Jag är ledsen.
Det här är bara så förnedrande.
Jag fick sminka mig själv i morse.
Jag måste tillbaka till tv. Det här går inte.
Tjejminuten hade en miljon visningar. Det går jättebra.
Din exman, som bor i ditt gästrum, slåss i alla fall inte, sover till lunch
och skriker på telefonförsäljare.
Fan. Har det inte blivit bättre?
Nej, värre.
Vad ska jag göra?
Hur som helst, jag ska gå på landhockey, så…
-Det var du som slutade filma. -Vem minns vem som slutade med vad?
Nu kör vi.
Idag har jag nåt särskilt åt er, tjejer.
En del av er har bett om att få se min nya lägenhet.
Så nu kör vi.
Det här är mitt fantastiska vardagsrum.
Det leder rakt in i mitt gourmetkök som har en otrolig utsikt.
-Vad i helvete? -Herregud!
Hejsan.
Rör dig inte.
Jag har en pistol.
Och jag har aktiverat det tysta larmet.
Japp.
Älskling, slappna av.
Slappna av?
En naken man har brutit sig in hos mig och tagit på sig mitt förkläde.
Jag öppnade.
Han är min man.
Jag antar att det gör honom till din styvpappa.
Dmitri. Trevligt att träffas.
-Sen när är du gift? -Jag vet inte. Sen två år?
-Tre, älskling. -Tre. Förlåt, tre år.
Justine, kan jag ringa upp dig?
Vänta, va? Menar du allvar?
Ja. Jag kommer direkt.
Cloud, vi får prata sen.
Dmitri, ta av dig mig mitt förkläde och bränn det.
Kate, lycka till med matchen.
Jag ringer dig senare. Jag har ett möte med Wilson King.
God morgon, unga dam. Du måste vara den vackra Tallulah.
Dennis, välkommen hem till oss.
Dorothy.
"Från solens uppgång till dess nedgång inspirerar du till glädjerop."
Psaltaren 65.
Och du, likaså, inspirerar nämnda glädje, som i Herren.
-Varför är du konstig? -Jag sa ju att hon var en liten tuffing.
Du förvarnade mig.
-Seriöst, Cloud… -Cloud. Det där är bara ett smeknamn.
Nej.
Jo. Dennis och jag håller i bibelstudierna idag.
-Han är min nya vän. -Sen när läser du Bibeln?
Du vet att jag alltid har vandrat en andlig väg.
Och Dennis har lärt mig mycket.
-Vill du ha lite Sanka? -En kvinna som känner till mina laster.
Din last är koffeinfritt kaffe?
Av barn får man höra sanningen.
En hemskt tragisk historia – det som hände din far.
Dorothy har berättat om det.
Jaha, vad kul, för det har hon aldrig berättat för mig.
Jag vill inte försöka ta hans plats.
Men du kan finna tröst i Bibeln.
Herren är som en barmhärtig fader för de som fruktar honom.
Du kan väl be med oss, Lulah?
Tack.
-Gud… -Herre.
-Herre, tack för kaffet. -Vi tackar dig för denna gåva.
-Du har frälst oss från ondo. -Allting… Ja.
-God morgon. -God morgon.
Gissa vad? De visar Trollkarlen från Oz i helgen. Ska vi se den?
Nej, tack.
-Men det är tradition. -Det är en barnfilm.
Va! Kom igen.
-Hej. -Hej.
Får jag flytta in?
Cloud har en ny pojkvän som välsignar kaffet.
-Va? Och ja, självklart. -Bra.
Sparkar vi ut Sean, eller flyttar du in hos mig?
Vi sparkar ut Sean.
Två flugor i en smäll.
-Vi får ut Sean och in dig. Ja. -Ja.
-Skål för att vara rumskamrater. -Sött och kul.
AV-KLUBBMÖTE
Jag fattar inte att du glömde det. Du är en lögnhals!
Vad gör hon här?
Jag sponsrar ju Tullys medlemskap.
-Det är inte sant. -Det är roligt.
-Det är inte roligt. -Jo. Det vet du.
Högst upp på agendan: gamla grejer.
Att leverera fel film till biologilektionen förra veckan
är sånt som får AV-klubben att se löjliga ut.
Allas blickar är riktade mot oss.
-Vi måste bättra oss. -Jag hör inte.
Effektiv kommunikation år vårt levebröd. Nu, som alla vet…
Den andra årliga Barbara Lee Ellis High School AV-filmfestivalen
äger rum nästa helg hemma hos Kate Mularkey!
Ja… Vi ser fram emot det.
Nya grejer.
Vem har nåt?
Jag föreslår en nyhetssändning varje vecka.
Det finns tv i klassrummen.
Går inte. Vi har inte resurserna. Har nån nåt annat?
Vänta, borde vi inte rösta om det där?
Ja, absolut.
Alla omtvistade förslag måste prövas med en majoritetsröstning.
Det står i stadgarna.
Vi tar det på nästa dagordning.
-Jag visste att mr G var alkis. -Lägg tillbaka det där!
Vi har blivit betrodda med att använda mr Garfields klassrum.
Vi tar med det till Mularkeys fest.
Det är ingen fest. Det är ett skolevenemang.
Ja. Kom igen.
Kom igen.
Tack, Eugene.
-Tack. -Tack.
Ingen barnmeny. Jag känner mig som en prinsessa.
Får jag lukta på vinet?
Det här är så kul. Gud, han ser ut som Keanu Reeves.
-Det är för att det är Keanu Reeves. -Va?
Varför äter Keanu ensam?
Ska vi bjuda in honom? I sängen?
Varför tror folk att du är präktig?
-Seriöst, ska vi det? -Fresta mig inte.
Jag älskade intervjun med Martha Stewart.
Lite galet att göra om en hallgarderob till ett skafferi, men jag får erkänna…
Vad är det? Lämna Keanu i fred.
Titta inte. Binswanger och Chapman är här. Titta inte, sa jag!
Den där fegisen låtsades som om han inte kände mig i morse.
Men han hade ringt in i förväg och bett om att inte bli intervjuad av mig.
-Nej! -Jo.
-Varför då? -Jag vet inte.
Jag är ju från Seattle. Jag brukade rapportera om honom.
Det är därför. Du var hård mot honom, så han är rädd.
Vet du vad?
Det borde han vara.
Vad gör du? Ska du skrika åt honom?
Blir vi utsparkade? Jag vill gärna äta förrätten.
Oroa dig inte. Jag ska bara hälsa.
Tully. Bra jobbat med Martha. Du har träffat Benedict.
Det har jag.
Vi hade ett förtjusande möte i studion i morse.
Så förtjusande.
Du behöver inte vara rädd för att prata med mig i sändning.
-Jag bits inte. -Nu hänger jag inte med.
Du ville intervjuas av Dick.
Du trodde att jag skulle gå hårt åt dig. Sen låtsades du att du inte kände mig.
Jaså, det där.
Nej, jag får be om ursäkt. Jag försökte bara vara trevlig.
Varför då?
Självklart minns jag dig.
Din slarviga journalistik, din bisarra vendetta mot mig.
Stal inte du mina sopor nån gång?
-Det där var… Hur… -Jag gissar att du växte upp fattig.
Ensamstående mor, en riktig förlorare. Hon tog antagligen droger – eller värre.
Hon har dåliga pojkvänner och vips har vi ett faderskomplex.
Så du ville fly och bli nån annan. Nån respektabel, som Lois Lane.
Villig att göra vad som helst.
Stjäla sopor, hitta på historier, eller till och med gå sängvägen.
-Det där är inte sant! -Ta det lugnt, gumman.
Vi måste använda det vi har.
Mr Binswanger?
Bordet är redo.
Jag är nervös och jag vet inte varför.
Du är glad. Du ska få tillbaka din show.
Jävlar, vilken cappuccino.
Jag vill ha tillbaka den.
Extremt mycket.
Men jag måste vara stark.
Kräva det jag har rätt till – full kreativ kontroll, inget annat.
Vi går inte med på nåt annat.
Jag bara…
Jag får inte låta mig skrämmas.
Tully Hart blir inte skrämd.
Inte vanligtvis.
Men vissa män…
Äldre män…
Ibland sätter de griller i huvudet på mig. De får mig ur balans.
Det har hänt förut. Jag måste bara vara stark.
Vi fixar det här.
Du ska inte bara tillbaka på tv,
du ska få mer pengar, bättre förmåner, en bättre sändningstid – allt du vill ha.
Nu gäller det. Det är det här vi har väntat på.
Minsann, är det inte Tully Hart. Internetdrottningen.
Wilson King.
Precis när jag kände mig säker i vattnet igen.
Du är väl inte rädd för en liten haj?
Justine Jordan, hajjägare.
Angenämt.
Jaha… Jag ska gå rakt på sak. Vi vet nog varför vi är här.
Tittarsiffrorna för Tjejtimmen är en katastrof.
Vi får snart lägga ner.
Kom tillbaka.
Varför skulle jag jobba för nån
som förstörde mitt program och som stämmer mig?
För att du får allt du vill ha.
Stämningen – borta. Glömd.
Du blir programledare igen med omedelbar verkan.
Ingen kollega.
Du ansvarar för innehållet, det kreativa, gäster.
Inga begränsningar.
Total och fullständig kontroll.
Wow.
Det där är… Wow.
Jag är lite besviken, Wilson.
Ska jag inte få visa hur grym jag är på att förhandla?
Vi kan gå in på detaljerna senare.
Vad säger du, gumman?
Är du redo för tv igen?
Det där erbjudandet får jag inte nån annanstans,
och jag blir av med stämningen.
Men jag får nog tyvärr tacka nej.
-Va? -Ursäkta?
Jag kan inte jobba för dig. Även om det är programmet jag vill göra,
så är priset för högt.
Då ses vi i rätten.
Nej. Du kommer att dra tillbaka stämningen.
Varför då?
För att jag redan har samlat in vittnesmål från flera kvinnor
som du har nått uppgörelser med efter att ha trakasserat dem sexuellt.
De vill gästa Tjejminuten och berätta sina historier i detalj.
Och ja, vissa kanske inte bryr sig om den sortens maktmissbruk.
Men vet du vad de bryr sig om?
Att du förskingrade företagsmedel för att kompensera kvinnorna.
Du bluffar.
Det lär du märka imorgon.
Wow, det där var…
Jag fattar inte att han släppte det.
Jag fattar inte att du tackade nej till kreativ kontroll.
Jag gör nåt annat. Nåt bättre.
Toppen. Vad har du i åtanke?
Ingen aning.
Hur fick du offren att träda fram?
Det fick jag inte.
Jag bluffade.
Bara sådär?
Efter sättet han behandlade mig på kunde man ju gissa.
Herrejävlar.
Du är grym, du.
Kalla mig fan aldrig "gumman".
-Passa! -Kom igen!
Spring, Marah! Så ja! Jobba.
Titta på henne. Se hur bra hon är.
-Jobba. -Det där är vår tjej.
Vår tjej är bäst i hela laget!
Är du okej?
Ja.
Det var inget.
Johnny?
Va?
Vill du ha en läsk?
Nej, det är lugnt.
Det här tar du, Marah!
Det går bra.
Vad fan? Ut med den där tjejen!
-Lugna dig, pappan. -Det där var en solklar jävla foul.
Passa dig. Det var rent spel.
-Skitsnack. Din unge fällde min. -Det är en lek. Gnäll inte.
-Vad sa du, ditt svin? -Backa, allvarligt talat.
Jaha? Tänk om jag inte backar?
Johnny.
Gå iväg, pappan. Lugna ner dig.
Fan.
Nu kör vi!
Kom igen, Marah.
Det går bra.
Vakna, latmask.
Klockan är 11. Jag har redan jobbat klart.
Det här är så dekadent.
På tal om dekadent…
Jag tänkte att vi kunde för-shoppa lite. I min garderob.
Rullade du in den? Det är ett helt köpcenter.
Sånt här finns inte på köpcentret.
När vi har valt ut den perfekta klädseln väljer vi ut det perfekta komplementet.
Snacka om frukost på Tiffany's. Du stannade på lunch och middag.
Jag brukade fantisera om att träffa en man som skulle köpa smycken åt mig.
Sen insåg jag att jag kan köpa mina egna smycken.
Det är bättre, för jag älskar det jag väljer.
Herregud.
Här.
-Du behöver den här. -Din skinnjacka.
Här har vi det.
Jag är Julia Roberts i Pretty Woman.
Om hon var hemmafru och inte prostituerad.
Idag är du ingen hemmafru.
Du är en Firefly Lane-tjej på äventyr i New York.
Vi ska ha så kul.
Det här blir toppen.
Förutom… Jag kan behöva lite hjälp.
Tully, hjälp Kate.
Allesammans, den första filmen börjar om fem minuter.
-Hon tror att hon bestämmer allt. -Hon är faktiskt ordförande.
Jag är bara glad att Sean inte kan skämma ut mig.
Och mamma är hos Georgia,
så hon kan inte komma med snacks och spionera.
Hej, hur är det med alla?
Hej, mr Mularkey.
Pappa!
Du lovade att vara uppe med dörren stängd.
-Jag ville se så att alla hade snacks. -Det har vi.
Jag menade mig.
Det ser kul ut.
-Här är en skål. -Jag går, Katie-gumman.
-Snälla. -Knuffa mig inte!
Gå bara, är du snäll.
Min pappa och jag gillar en minigolfbana, Cappy Putts, vid Highway 9.
Hej, Eugene. Cappy Putts? Det låter kul.
Hon sa ja.
Hon sa…
Jag undrade bara om nästa lördag… Jag och pappa kan hämta dig och…
Jag skulle gärna spela minigolf med dig och din pappa.
Jag bara… Jag ska faktiskt…
Jag ska gå ut med honom.
Eller hur, älskling?
Jajamän, grynet.
Ja, visst. Självklart.
-Helt rimligt. -Men vet du vad?
Kate Mularkey är en riktig snygging och hon älskar minigolf.
Mularkey?
Är hon en snygging?
En riktigt het brud.
Minigolfen är en bra isbrytare. Prata med henne.
Häftigt, kanske det.
Gå!
-Hej. -Hej.
-Förlåt. -Ingen fara. Alltid kul med lite skoj.
Varför vill du inte gå ut med Eugene?
Han är trevlig. Jag bara…
Jag dejtar inte.
Det är därför AV-klubben är trist.
Min bror försökte säga det. Gå med i ett band, sa han.
Vem är på?
Jag.
Connor, vad gör du?
Ge mig flaskan.
Eugene, starta projektorn.
Okej.
Det ska bli så kul.
Det här är så coolt.
Din film är jättebra.
Vill du inte se den igen?
Nej, fem gånger räcker nog.
Jag gillar att det bara var du som åt flingor.
Det var en metafor för kapitalismen.
Jag fattade verkligen det.
Jaså? De flesta gjorde inte det.
Jag älskade din dikt i skoltidningen. Trädgårdsmästaren som ansar ogräset…
Det där var en metafor!
-För high school. -Ja.
Hur de försöker knäcka oss med konformitet.
Exakt.
Du är den enda som fattade det.
Du skulle kunna arbeta som skribent.
En vacker dag ska jag det.
Katie-gumman!
Det där var sjukt. Så mycket shopping och så mycket gång.
Klockan är tre och jag är helt slut. Jag fattar inte hur du orkar leva så här.
Jag älskar det.
Folkmassorna, oljudet… Till och med lukterna.
Det när mina sinnen.
Jag är på en plats där människorna och sakerna är lika intensiva som jag.
Det är toppen att se dig så lycklig. Dina drömmar gick i uppfyllelse.
Tack.
Och jag är så glad att alla dina drömmar har gått i uppfyllelse, Katie-kate.
Inte alla. Jag är ingen publicerad författare.
Men sanningen är att jag älskar att vara en hustru och mor.
Och inte för att vara sån, men jag är bra på det.
Det känns rätt just nu.
-Jag vet att det är töntigt. -Nej. Det är fint.
Förutom att jag är utmattad och uppsvälld. Antagligen på grund av mitt tillstånd.
Det kanske är tvillingar. En pojke och en flicka vore så kul.
Hur som helst, jag måste kissa igen.
Jag vet en gränd.
Jag skämtar. Lägenheten ligger ett halvt kvarter bort.
Jag trodde att man gjorde så. Skål.
Vissa gör det.
Så himla gott.
Ikväll tänkte jag att vi kunde äta en sen middag,
gå ut på några klubbar,
komma tillbaka, äta glass i sängen och prata bebisnamn.
Jag fick mens.
Åh, älskling. Fan. Jag är ledsen, raring.
Det funkar inte, Tul.
Varje månad övertygar jag mig själv om att jag äntligen är gravid.
Och sen får jag min mens.
Jag känner mig så misslyckad.
Du är inte misslyckad.
Du är 33 år gammal.
Det finns fortfarande tid för massor av bebisar.
Tänk om det inte går?
Då kommer du att klara dig.
Du är fortfarande en lysande skribent.
Du är fortfarande Johnnys fru och Marahs mamma.
Jag älskar henne.
Och min bästa vän i hela världen. Det är väl inte så illa?
Du kommer att bli gravid igen.
Det kommer att ske. Du kommer att ha allt.
Jag är avundsjuk på dig.
Varför då?
Jag är bara…
…så ensam.
Jag säger att jag inte behöver en man som kan köpa smycken,
men jag är rädd att jag inte kommer att träffa nån som vill det.
Vem försöker jag lura? Jag vill inte ha en man. Jag saknar dig.
Jag hatar att du är 5 000 km bort. Det finns ingen här som känner mig.
Det är tufft.
Jag vet.
Jag tänker på dig och saknar dig varenda minut, varenda dag.
Det är så jäkla tufft.
-Jag är ledsen att du inte är gravid. -Tack. Jag också.
Kan vi hoppa över klubbarna och bara hänga här hemma?
Ja, gärna.
Har du nån sprit här?
Vad tror du? Jag har riktiga grejer. Nu super vi ner dig.
-Jag kommer strax. Okej, raring? -Ja.
Marah gjorde mål. Du missade det.
-Jag fick lugna mig lite. -Du betedde dig helt vansinnigt.
Hans unge fällde Marah. Han hade tur.
Hör du hur du låter?
Visst. Nu är det jag som är skurken. Jag är arg. Jag har tappat kontrollen.
-Ja, just nu är du det. -Okej.
Du har sagt till alla att jag behöver gå i terapi.
Du behöver det.
Du är inte dig själv. Jag vet inte vad som är värst,
ditt beteende eller att du inte ser det.
Jag ser det, men jag betalar inte nån för att fixa mig.
Jag kan lösa det själv.
Du ska nog leta efter ett eget ställe.
Det här är inte bra för nån, särskilt inte Marah.
-Vi kan berätta det tillsammans. -Nej.
Ja, du har rätt.
Det funkar inte.
Men jag berättar det själv.
Okej.
Hallå där.
Målskytten.
-Förlåt att jag missade det. -Det är lugnt.
Är det den?
Jag tänker inte hålla i den där.
-Du måste hålla i den, Carol. -Nej.
-Jag menar… -Nej.
-Johnny. Här borta. -Hej.
-Hej, Marah. -Hej, farbror Mutt.
Måste jag röra vid fisken i vadarbyxor som inte gör nåt för figuren?
Jag vet inte hur vi ska filma
"Carol testar fiskkastning" om du inte rör vid fisken.
-Var inte rädd. -Jag är inte rädd. Det är bara äckligt.
Okej.
Du kanske kan visa oss hur det går till.
Tack.
Snyggt!
Han gör om det!
-Förlåt för det som hände idag. -Du har redan sagt det.
Din mamma och jag har pratat
och vi har bestämt att det är dags för mig att flytta ut.
Men oroa dig inte. Inget förändras för dig.
Eller… Jag vet att mycket redan har förändrats,
och tonåren är en väldigt omvälvande tid, men…
-Det jag försöker säga är… -Jag fattar. Strunt samma.
Jag vet att jag spårade ur lite idag på matchen,
men jag gillar bara inte att se när nån gör dig illa.
Ja, bara… Okej.
Så ja.
Du måste ta i, Carol.
Ta i? Jag är ingen hamnarbetare.
-Hur länge till? -Inte så länge, gumman. Jag lovar.
Carol?
Alla är här för att se dig kasta en fisk.
Snälla, kasta en fisk.
Okej.
Vi är snart klara, gumman.
Marah?
Marah!
-Marah är borta. Marah! -Marah!
Marah?
Var är du, gumman?
Marah?
Förlåt, jag har tappat bort min dotter.
Marah!
Herrejösses.
Pappa.
Marah.
Herregud. Tack gode Gud!
-Vad fan? -Jag är så ledsen.
Jag trodde att du var borta.
Jag är så ledsen.
-Jag svek dig. -Det är lugnt, pappa. Jag är här.
Jag är här. Det är okej.
God natt, mr Mularkey!
Fortsätt gå.
Det var de sista.
Det här rummet ska vara skinande rent imorgon. Hör du det?
Uppfattat, sir.
Det här är inget skämt.
Vad ska din mamma säga när hon får höra vad du gjorde med pojken?
Eugene är en man.
Va?
Gå och lägg dig.
Nämen hej, Doug.
-Var är Cloud? -Hon sover.
Hon lät mig sova över. På soffan, givetvis.
Så du sitter här i mörkret och äter kakor med din bibel?
Lite skumt, Donald.
Var nyktra.
Djävulen stryker omkring likt ett lejon och söker någon att uppsluka.
Petrus 5:8.
Minns du att du inte är min pappa?
Dennis! Det är Dennis, va? Dennis.
Du saknar starka, manliga förebilder.
Är det vad du är? Är du en stark, manlig förebild?
Du måste lära dig att visa respekt för de äldre.
Okej. Åt helvete med det här.
-Din mun ska tvättas ren med tvål! -Ge fan i min dotter.
-Hon har inte blivit bestraffad. -Och försvinn från mitt hem.
Ut!
Förlåt, älskling.
Förlåt.
God morgon. Vad länge du sov.
Hur var det på filmfestivalen igår?
De var tysta i alla fall. Jag hade slocknat vid nio.
Hade ni roligt?
Ja, det var väl okej.
På tal om filmer, ni ska väl se Trollkarlen från Oz ikväll?
Nej. Hon är för stor för sånt.
Om den visas och du ändå ska se den…
Jag kommer, Katie-gumman… Kath.
Jag kommer att titta, Kate.
Jag ska göra klart läxan. Hej då, pappa. Tack för örhängena.
Okej.
Vi ses sen, gumman.
-Hej då. -Hej då.
Det verkar ha gått bra.
Jag har varit en idiot sen jag kom tillbaka.
-Eller hur? -Nej.
Det är mer att jag är orolig.
Du verkar bara så plågad.
Jag tror att jag har
straffat mig själv,
för jag åkte dit utan att tänka över vad som skulle hända om jag…
Jag trodde faktiskt
att jag var död när det hände.
Och smärtan måste ha fått mig att yra, men…
Jag tyckte att jag såg Marah.
I den där lilla röda klänningen hon brukade ha när hon var fyra.
Med en ballong som vi fick på den där marknaden.
Och när jag ligger där och blöder i Irak…
Det enda jag kunde tänka på var
att flickan skulle få ett telefonsamtal.
Hennes liv blir aldrig detsamma.
Det är mitt fel.
På grund av min själviskhet.
Jag svek er båda.
-Det är inte så jag ser det. -Jag behövde inte åka.
Jag ville bevisa nåt för mig själv, eller…
Jag vet inte.
Det var jävligt själviskt.
Det som hände var inte ditt fel.
Det är okej.
Nej.
Det är inte okej.
Men du har rätt.
Jag måste söka hjälp.
För Marah förtjänar bättre än den jag har varit på sistone.
Jag ska skaffa nåt eget.
Och jag ska jobba på det här.
Jag ska gottgöra er båda.
Jag lovar.
TROLLKARLEN FRÅN OZ
Ring mig så fort du är hemma.
Det ska jag. Men först…
Du är Tully Hart. Du förtjänar nån som älskar dig och köper smycken åt dig.
Åk hem.
Knulla sönder Johnny och skaffa en miljon barn.
Okej.
-Kom igen, du missar ditt flyg. -Ja.
Hej. Var har du varit?
Dmitri och jag gick ut åt.
Jag tänkte att du behövde vara i fred.
Förlåt att jag inte sa nåt.
Det är ett green card-äktenskap. Vi hänger ibland.
Vet du…
Jag hatar termen "faderskomplex". Det låter bara så…
Men sanningen är att jag har problem med män.
Jag är nog rädd för dem.
Jag vet att jag inte litar på dem, oftast av en god anledning.
Men det kanske inte bara är deras fel.
Det kanske är mitt fel också.
Att jag inte riktigt vet vem jag är.
Du vet precis vem du är.
Jag är journalist.
Och en jäkligt bra en.
Så jag har bestämt vad som ska bli mitt nästa projekt.
Jag ska göra en dokumentär om att hitta min pappa. Hjälp mig.
Va?
Nej.
-Varför inte? -För jag kan inte.
Cloud.
Jag behöver det här.
I hela mitt liv har du alltid varit så konstig angående honom. Varför?
Jag kan inte.
Jag måste gå.
Okej. Det är sent. Gå upp. Vi pratar om det imorgon.
Nej, inte upp, Tallulah. Jag måste hem.
Menar du allvar?
Ska du gå?
Toppen.
Okej, bra. Gå – det är det du är bäst på.
Ta bara din jävla patchouli
och ditt vetegräs och dina hemligheter och gå.
TRE MÅNADER SENARE
INKOMMANDE SAMTAL KATE
Herrejävlar.
Det är Tully Hart.
Undertexter: Pauline Mengel