EN NETFLIX-SERIE
Vem är han?
-Vad hände? Varför stack han? -Vi ses nästa gång.
Okej, vi är nästan klara.
Känns det bra?
Skämtar du? Den här tjejen kommer att äga det här!
Kom ihåg – var inte rädd för att bli känslosam.
Om du behöver fulgråta, eller kanske kasta iväg en stol…
-Det är inte Jerry Springer. Nej.
Det här är en dokumentär med klass
om en kvinnas sökande efter fadern som hon aldrig kände.
Men om det blir lite stökigt är det bara bra för tittarsiffrorna.
-Eller hur? -Ursäkta, chefen.
Det går bra med Kate, och jag är inte chef.
Jo, det är du. Du producerar det här.
Ja, men det är ingen stor grej.
Den där Calvin är riktigt söt. Och du vet vad man säger om ljudkillar…
-Jag vill inte veta. -Det ska vara högljutt.
Kommer jag för sent?
-Vad gör du här? -Jag är skyldig dig det här.
Wow. Okej.
Det här är fantastiskt.
Tittarsiffrorna ökade just med fem procent!
Vi behöver en stol till. Vi har två huvudrollsinnehavare nu!
Tullys mamma, följ med här. Vi ska micka dig.
-Du behöver inte göra det här. -Vad menar du?
Ni har aldrig diskuterat din pappa. Det behöver inte ske framför kameran.
Utan en kamera tror jag inte att jag klarar av det.
Okej, Cloud. Är du redo?
Är det nån som har spytt nån gång?
Ja, massor av gånger.
Jag har haft gäster som spytt, svimmat, kissat ner sig.
Jag gör inte det längre.
Min stödperson var inte säker på det här, men jag sa att jag behövde göra bot.
-Det är mycket jag inte har berättat. -Vänta.
Berätta när vi filmar. Okej?
Okej.
Vi filmar.
Hej, Cloud.
-Tack för att du gör det här. -Hej, Tallulah. Det var så lite.
Du och jag har inte alltid haft det lättaste förhållandet.
-Du brukade säga att jag var död. -Det är sant.
Det är mitt fel.
Jag var alkoholist, drogmissbrukare,
och allmänt pinsam.
Men jag var rätt rolig, va?
Absolut. Men det är inte det som vi ska prata om.
Ja.
Minns du att jag frågade om min far när jag var barn?
Ja. Många gånger, men jag sa aldrig nåt.
-Varför inte? -Det var meningslöst.
Du såg ingen mening med att jag skulle veta var jag kom ifrån?
Nej.
För om du visste skulle du hata honom.
Men om jag lät dig fantisera fram honom kunde han vara vem som helst.
Han kunde vara perfekt.
Varför skulle jag hata honom? Hatade du honom?
Nej.
Jag älskade honom.
Hur träffades ni?
En bokhandel.
JACK KEROUAC PÅ VÄG
Får jag röka?
-Jag har slutat, men det här är speciellt. -Ja.
Han var rik.
Han gick på privatskola och sån skit, men han var annorlunda.
Han brukade läsa Allen Ginsberg för mig.
"Jag såg min generations största genier utplånas av galenskap…"
Ja, jag föll pladask.
Det kändes som äkta kärlek.
Sen blev jag på smällen, som en idiot. Det var inte idiotiskt att få dig…
Det är okej.
Vad hände då?
Han var faktiskt glad först.
Han sa att vi skulle gifta oss.
Vi rymde några gånger, men hans familj hittade alltid oss.
Varje gång jag kom hem slog pappa skiten ur mig…
Fan. Får jag säga så?
Det är okej. Vi kan klippa bort det.
Din far och jag planerade att rymma för gott.
Mitt i natten skulle vi ta ett tåg till San Francisco.
Men han lämnade ett brev utanför dörren istället.
Han sa att han hade ångrat sig.
Han skulle åka till en snofsig skola i Europa för att studera poesi.
Han önskade mig lycka till. "Jag förstörde just ditt liv. Lycka till."
-Vad gjorde du då? -Vad tror du?
Jag tänkte inte låta honom lämna oss, så jag åkte till familjens hus.
Men han var redan borta.
De sa att han aldrig ville se mig igen.
Jag fick pengar för att hålla tyst. Deras namn skulle inte få dras i smutsen.
Och han hade en storebror…
Har du träffat nån som ger dig kalla kårar?
Den där killen. Det var nåt fel på hans själ.
Han skrev en check varje gång jag dök upp.
Jag brukade demonstrera mot det jävla familjeföretaget…
Fan, skit också. Jag bara fortsätter…
Vad menar du med att du demonstrerade?
-Vad hette familjeföretaget? -Bincorp.
De jobbade med skog.
Vänta, menar du att min far var en…
Han var en Binswanger.
Och hans bror, han som betalade mig,
han blev guvernör.
Vad sägs om det?
-Herrejävlar, Tul. -Jag vet.
Du rapporterade ju om Binswanger. Han var så otrevlig mot dig.
Och han var din farbror? Det här är sjukt.
De är rikast i Washington. Han var guvernör. Hur kan du vara så lugn?
För att jag är död inuti.
Jag skojar.
Jag är väl bara helt avtrubbad. Vad är nästa steg?
Jag antar att vi tar reda på vad som hände med lillebrodern?
Jag menar din pappa.
Hej. Förlåt att jag stör, men är det lugnt om jag går?
-Mitt band spelar på Crocodile. -Absolut. Jag mejlar dig om schemat sen.
Om du inte är för trött ikväll, sväng förbi.
Toppen.
Håll tyst. Tyst.
Inget om lillebrodern, men Benedict är fortfarande aktiv politiker.
"En pelare i samhället."
När jag blir guvernör ska jag se till att lyfta varje Washingtonbo.
Det blir tufft för ryggen.
Titta på hans ögon.
Till och med i ett trist klipp ser han ut att dölja nåt.
-Vad tror du? Vampyr? Kommunist? -Jag vet inte.
Så jag har tagit den här.
Man får inte sno sopor.
Står det på gatan är det okej.
Vad sysslar du med? Hallå!
Det kommer kaffesump på tangentbordet. Kom igen!
Det kanske gör texten bättre.
Hon har hållit på hela dagen.
Ja.
Det är värre än när Carol testade fro-yo och spydde i Kates hatt.
Men Kate visste inte om det och tog på sig hatten.
Kolla på det här. Massor av kvitton från ett ställe som heter PJ Pelican's.
Mycket misstänkt. Helt klart en front för knarkaffärer.
Det är en restaurang på Orcas Island.
Han har säkert en älskarinna. De åker dit för att det ligger avsides.
-Ostört. -Jag vet vad det betyder.
Jag pallar inte längre. Det här är värre än kräkhatten.
Benet!
Carol kanske kan testa tyst meditation?
Ja. Gud, jag har sån huvudvärk.
-Magkänslan säger åk till Orcas Island. -Då följer jag med.
Binzy är min.
Jag stal inte hans sopor för att du skulle få en story.
Kan jag få en aspirin?
-Tully ger mig sån jävla huvudvärk. -Nej!
-Jag köper mer, din snåljåp. -Det är inte aspirin.
Det är ecstasy.
Ja, visst. Mycket lustigt.
Jag skojar inte. Vi kan testa i helgen.
-Jag tog just en! -Du tog en?
-Det var ju aspirin! -Fan.
-Säg inte: "Fan." Säg att du skojar!I -Det är kul, men jag skojar inte.
Jag kan inte ta droger!
Vi svor en ed som journalister att upprätthålla lagen.
-Nej. -Vilken ed?
-Varför har du det? -Mutt fixade det. Jag ville testa.
Herregud. Jag gav en till Johnny för en halvtimme sen.
Här har vi solsken…
Har ni gjort det här? Det är fantastiskt. Nu vill jag göra vädret.
Nej, då måste vi sparka Phil.
Jag älskar Phil. Phil är bäst. Jag måste säga hur bra han är.
Har det börjat ta?
Kolla. Kolla på molnen.
Kate, har du aspirin?
-Nej. -Nej.
Här är jag, live.
Ja. Jag älskar att vara här inne. Jag älskar det här. Det är så intimt.
Ni får inte säga det här, men ni är mina favoriter.
Har det alltid varit så ljust?
-Vad ska vi göra? -Åt vad?
Bli inte rädd. Men det finns en liten chans…
Du har tagit ecstasy, Johnny.
Och just nu håller du på och "trippar järnet".
Nej, jag ska producera en nyhetssändning.
Herregud. Hörde ni?
Skrivarna, telefonerna, skrivmaskinerna… Det är som musik. Skruva upp!
Stanna där.
När börjar jag tippa järnet?
Det heter "trippa järnet". Jag ska ta hand om dig.
Jag ska hämta vatten.
Du, kan jag få lite?
Och tuggummi.
Jag ska gå några ärenden. Strax tillbaka.
Du ska till PJ Pelican's.
Nej.
Nåja, om jag blir hungrig och råkar vara i närheten…
Det ligger på en ö. Du behöver åka färja dit.
-Jag har saker att uträtta där. -Det är mitt spår. Du får inte åka dit.
Det är ett fritt land.
Du måste följa upp det här.
-Jag kan inte lämna dig. -Det här är viktigare.
Du är som en kraftfull journalism-fågel. Du måste flyga.
-Mutt kanske kan passa dig. -Ja, han är van.
Han kan vara min guide på den här magiska resan.
Jag älskar dig.
Du är så mjuk.
-Jag går. Okej? Bara drick vatten. -Va? Det är en…
Du klarar dig.
Det där är läpparna, så där.
Sen gör man bara…
Herregud. Du smetar av all läppglans.
Tänk att vi ska gå på en dubbeldejt med Brad och Eugene ikväll!
Stjärnskådning i parken…
Så himla romantiskt.
Jag kanske får min första kyss.
Ser du inte fram emot det?
Jo, jag gillar Brad.
Mycket. Jag är jätteglad att de bjöd ut oss. Jag bara…
Jag har inte gått på en dejt sen Pat.
Det går bra.
Jag är ju där.
Ja. Jag vet.
Men om du vill vara ensam med Eugene –
gör ett tecken, så drar vi till glasskiosken.
Okej. Jag blinkar. Vänta, nej. Jag kliar mig på näsan.
Okej.
Jag har läst Tio tips på hur man får killar.
Första tipset: Säg aldrig det förbjudna ordet.
-Vad är det? -"Jag."
Prata aldrig om dig själv. Upprepa det han säger med andra ord.
Du blir världens intressantaste tjej.
Det verkar lätt.
-Nummer två: Humor är nyckeln. -Perfekt. Du är jätterolig.
Nej. De menar skratta.
Mycket. Åt saker som han säger.
Var inte en besserwisser. Låt honom lära dig.
Hallå, Sean!
Vi övar på att prata med killar. Kom!
Blä. Sean är äcklig.
Det kvittar. Ingen tidning i världen kan hjälpa dig.
-Kan du göra det för min skull? Snälla. -Okej. Bara för att du frågade.
Så, vad gjorde du förra helgen?
Klippte gräsmattor. Jag sparar till en skateboard.
Wow. Skejtar du? Det låter svårt. Jag är imponerad.
Jag är inte så bra.
Jag ramlade så hårt när jag försökte göra en 360.
Jag mosade nästan grannkatten.
Du är så rolig.
Det där var fantastiskt, Tully. Sean, du sög.
Du måste öva om du vill få en tjej som Robbie.
Du var toppen. Jag skojar inte ens.
-Jaså? -Ja.
Om vi inte var vänner skulle jag kunna bli kär.
Det där är för mycket. Du måste gå.
Gud. Jag spyr. Herregud.
-Hej. -Kate!
Jag borde ha ringt.
Nej. Det är en överraskning. En bra överraskning.
-Vill du… -Jag har den här åt dig.
-Det hade du inte behövt. -Det var så lite.
Det var två-för-en och jag var tvungen att köpa en till Seans nya ställe. Så… Ja.
Okej.
Wow. Det är faktiskt jättefint.
Jag ville ha nåt som kändes som ett hem för Marahs skull.
Jag är glad att du känner dig som hemma.
Ja. Jag är som en helt ny människa. Jag har prydnadskuddar. Jag går i terapi.
Igår gick jag på yoga och…
Skratta inte, men jag har en "känslodagbok".
-Va? Seriöst? -Ja.
Det är vad det är, men jag gillar det.
Jag lär mig mycket om mig själv.
Vad bra.
Det är inte lätt, men det känns bra.
Att du sparkade ut mig var nog det bästa som kunde hända. Så, tack.
Du behöver inte tacka mig. Jag är bara så glad att det går bra.
Hallå i stugan.
Kate! Hej. Du är här.
-Ja. Jag är här och du är här. -Vi ska jobba lite ikväll.
Johnny fick den briljanta idén att göra artikeln till en bok.
Vi måste börja med utkastet.
-En sak i taget, menig. -En sak i taget, menig.
Det där är så… Vad kul.
Ja, det blir en lång natt.
Då ska jag lämna er två i fred.
Parker Binswanger, lillebror till Benedict.
Han tog examen från St. Barnabas 1960.
Det är allt.
-Fan. Jag tittade in i kameran. -Sluta. Förstör inte inslaget.
Jag har hittat nåt!
Stirra inte rakt in i linsen.
Parker Jeremiah Binswanger bytte namn 1975
till Parker J. Baldwin, hans mors flicknamn.
Här är han.
Det finns en Parker J. Baldwin på Orcas Island.
Han äger ett företag som heter…
PJ Pelican's.
PJ Pelican's… Varför låter det så bekant?
-Servitören kommer strax. -Tack.
Hade du velat gå på en dejt, kunde du frågat.
Inbilla dig inget. Jag vill inte att du ska sno min story.
Om det ens är det.
-Hej. -Hej.
Hej. Vi är reportrar från KPOC…
Och vi är utsvultna.
Och vi gör ett inslag om det lokala köket.
-Vad rekommenderar du? -Vitt vin och ostron.
Tjusigt. Ni måste servera riktiga höjdare.
Inte direkt.
Det måste komma in en och annan storfräsare.
Benedict Binswanger älskar tydligen laxen.
Det gör många.
Kommer han ensam eller har han sällskap?
Om ni skriver om Binswanger kan jag inte hjälpa er.
Det här handlar bara om god mat.
Kan vi prata med ägaren?
PJ kommer inte in så ofta. Han är lite excentrisk.
Är ni redo att beställa?
-Vitt vin och ostron. -Jag tar bläckfisken.
Jaha, det här ställer ju allt på ända.
Var är du?
-På jobbet. -Nej, var är du i livet?
Jag vet inte.
När din mor var i din ålder hade hon två barn och man.
-Jag är ledsen att du behövde höra det. -Höra vadå?
Det är så varmt här inne.
Okej.
Vi borde vara vänner. Jag har inte varit snäll mot dig,
för du är kär i min pojkvän och jag bara älskar honom så mycket.
Ibland när jag tänker på honom känns det som att hjärtat ska explodera.
Det är inte ditt fel. Alla är kära i honom – för han är otrolig.
Men det är du också, Lottie.
Åh, Lottie.
Lottie-dottie. Vi gillar att festa.
Ställer inte till med trubbel, vi har bara tagit micken.
Och när vi rockar micken, då rockar vi fett.
Hur som helst, jag är bara så glad att vi pratade.
Ja.
Och det är så man dansar breakdance.
Jag heter Carol Mansour och wika-wika-wika.
Jag har precis testat det.
Wow.
Så bra.
Du, vi har hånglat med samma kvinna.
Så spirituellt sett har vi hånglat med varandra.
Ja.
Tjugo slick hittills. Hur många krävs för att nå mitten?
-Ja! -Okej.
Det var en kvart sen ni drack nåt. Jag ska hämta lite vatten.
-Tjugoen. -Hej, det var bara ett par saker…
-Säg ditt favoritdjur. Mitt är giraff. -Känguru.
-Jag har aldrig sett en. -De är otroliga.
-Är de? -Jag gillar katter.
För de är, ni vet…
Här har ni kvällens huvudnyhet. Ni kan väl…
Herregud. Det är så…
-Deprimerande? -Ja.
Vem vill höra om en knivskärning?
Man ska bli inspirerad – inte deppig.
-Vi måste skriva om det. -Du läste mina tankar.
Hur häftigt är det
att vi äger nyheterna idag, trots att vi tog droger i morse?
-Var det i morse eller igår? -Jag vet inte.
Vi kan se in i universum.
Vi ska vara här och nu. Jag hade kallat det ödet…
Okej.
…eller kanske slumpen, men det är så överraskande
och fantastiskt och vackert.
Jag går bara…
Lottie också.
Ja, känn kärleken. Så där ja. Där har vi den.
Du luktar regn.
De gamla grekerna trodde att stjärnorna styrde vårt öde.
Så grekerna trodde att stjärnorna styrde vårt livsöde.
Vad intressant. Du är verkligen smart, Eugene.
Lärde vi oss inte det på samma lektion? Jag skrev faktiskt av ditt prov.
Gud, vad roligt. Du är obetalbar.
-Du tror att du skrev av mitt prov. -Jag menar allvar.
Ödet är bara skitsnack.
Såna som mamma använder det som ursäkt för att slippa ta ansvar.
De vill inte erkänna att det mesta är slumpen.
Resten är upp till dig.
Tror du inte på nåt av det där?
Inte ens astrologi?
-Du skojar, va? -Jag är våg.
Vi värdesätter skönhet, balans, diplomati.
Det är därför du är så bra på Model UN. Du är en naturlig diplomat.
Det kanske är dumt, men vill du inte hellre tro på nån magi?
Jag tror på mig själv. Och jag är magisk.
Det där är nog det coolaste jag hört en annan människa säga.
Gör inte narr av mig.
Jag menar allvar. Om du skrev en bok skulle jag läsa den.
Ödet är skitsnack av Tully Hart.
Eugene, vill du gå och köpa glass?
Okej.
Kan vi dra härifrån?
Förutom den utsökta maten har uppdraget misslyckats.
-Nu går vi. -Jag fattar inte.
Servitören pratar inte, inte värdinnan heller.
Nån måste veta nåt.
Det kanske inte finns nåt att veta. Jag fattar att du följer din magkänsla,
men vi har inget på honom.
Vi bjuder. Till det hårt arbetande paret.
Åh nej. Vi är inte…
Fan också!
Vi får spola lite vatten på det där. Kom.
Gör ni det. Tack.
Du klarar dig.
Du kanske ska dricka iskaffe istället.
Jag brukar gestikulera när jag blir uppjagad.
Apati har aldrig lyckats bygga upp nåt.
Så där.
Tack.
Här.
-Va? Hela plantan? -Behåll den.
Och om ödet för dig tillbaka hit bjuder jag på ostron.
Tack. Jag borde gå. Nyheterna väntar inte på nån.
Inte färjan heller. Den sista går om fyra minuter.
Fyra minuter?
-Jag måste dra. Tack igen. -Okej.
STÄNGDE TIDIGT
-Vad fan? -Jag sa att vi borde ringt.
Dokumentärfilmteam ringer inte i förväg
när de ska konfrontera sin svikarfarsa som övergav dem innan de föddes.
Fan också.
Vi får åka tillbaka och ta nästa.
Nej. Jag har precis hoppat av båten.
Enligt den här tidtabellen,
som är lite annorlunda än den på hemsidan, gick den sista färjan kl. 15.07.
Vi missade den.
-Det är nog lite mitt fel. -Lite?
Jag ska gå och kissa i en buske eller nåt.
Det måste väl finnas ett hotell?
Jag vet ett ställe.
Nåt annat, Ers Majestät?
Nej. Det var allt, betjänten.
Jag är glad att vi missade färjan.
-Det var inte mitt fel. -Allt är ditt fel.
Det här är värre för mig. Jag måste dela rum med dig.
Vänta lite. Hämta fjärrkontrollen. Vi missar sändningen.
Merkurius flyger fram genom zodiaken, likaså gör Seattles pendlare.
Men inte idag eftersom tunnelbanearbetarna strejkade
för bättre betalt och retroaktiv lön.
Och så, vänlige tittare, medan du flänger av och an i vardagen,
fråga dig själv: Om bussföraren kör bussen,
vad för då föraren framåt?
Som Proust en gång sa:
"Den verkliga upptäcktsresan består inte i att söka efter nya vyer,
utan att se med nya ögon."
Å hela KPOC-familjens vägnar, jag är Carol Mansour.
Ta det försiktigt, sköt om dig, och kom ihåg:
Var alltid dig själv.
Och…
Vi är klara.
Jag har ingen aning om vad det där var, men jag älskade det!
Tack ska du ha.
Det där var journalistik.
Oj. Jaha? Okej.
-Hur bra? -Otroligt.
Jag vet att jag skulle vara er guide, men idag var det jag som var lärlingen.
Ja.
Jag älskar dig.
Citerade Carol precis Proust?
Du citerade Proust. Och Carol citerade dig med Proust.
Jag har aldrig läst Proust.
Det blev lite konstigt, men jag tror att vi lyckades.
Gjorde vi?
-Jag vet inte. Vi kanske får sparken. -Ja.
Nej. Jag tror att det gick bra.
Vi funkar så bra ihop.
Jag älskar dig så mycket.
Jag struntar i om vi gifter oss.
Jag vill aldrig lämna dig.
-Jag vill inte ens gå på toa. -Gud, vad fint.
-Vi borde flytta ihop. -Va?
Bo ihop med mig.
Du är min framtid, Kate Mularkey.
Efter college vill jag jobba för Sierra Club.
Perfekt. Du tipsar mig om miljöförstörare och jag avslöjar dem.
Deal.
-Fryser du? -Lite.
Här.
Kom här.
Det var inte meningen.
Nej, jag kom på att jag måste gå.
Hallå?
Det är jag. Jag ville säga god natt till Marah.
För sent, hon har lagt sig. Jag kan redan höra snarkningarna.
Vad tycker hon om sitt rum?
Hon verkar nöjd.
Bra. Det gör du också.
Det tar sig.
Vad skönt, Johnny. Det är det enda jag vill.
Jag vill detsamma för dig.
Okej. Vi ses när du lämnar av henne.
Okej, vi ses.
Hej, chefen. Kollar du läget där hemma?
Typ.
Min dotter är hos sin pappa, så inte hemma hos mig.
Ja, delat föräldraansvar med exet. En underbar resa jag känner väl till.
-Va, har du barn? -Två. Vi har delad vårdnad.
Jag saknar dem så.
Jag hatar när de är hos sin mamma, men…
-Då har du tid för bandet. -Håna mig inte, fröken Producent.
Jag har inte producerat nåt på evigheter.
Jag är bara en mamma som hjälper sin bästis.
Och jag hånade inte dig. Det är så häftigt att du är musiker.
Vi är inte vilket band som helst heller.
-Minns du låten "Sunscreen"? -Var det ni?
Japp.
Vi startade faktiskt den mycket kortlivade grunge-ska-punk-funken 94.
Den där låten var överallt. Ni var typ nästa Nirvana.
Hur gick den nu igen…
Jag älskade den.
Jag skulle precis beställa en betalfilm. Har du lust att kolla?
Det där låter jättekul.
-Imorgon är en stor dag. Jag borde vila. -Det är därför du är chef.
Vi ses imorgon.
God natt.
Vad är det med dig?
-Vad är det med vem? -Inget. Nej.
Jag borde bara gå vidare och jag tänker fortfarande på mitt ex.
Där har man varit.
Har du några råd?
Jag har ett bubbelbad som väntar och dejt med den här vinflaskan.
Du löser det.
-Är du okej? -Ja, jag mår bra.
Var det Brad?
Var han för påträngande eller…
Brad är inte sån.
Han är gullig.
Okej, bra. Jag vill inte behöva spöa honom.
Jag tror bara att jag är förstörd.
Andra tjejer går hela vägen och jag kan inte ens kyssa en kille.
Jag önskar att jag var normal.
Jag vet vad du menar.
Jag är ledsen att Robbie har en flickvän.
-Varför skulle jag bry mig? -Sean, jag såg er tillsammans.
Du och Kate tyckte väl att det var roligt.
Jag sa inget.
Jag skulle aldrig säga nåt.
Det är lugnt.
Jag är glad för Robbies skull.
Vi sa alltid att vi bara fånade oss.
Bara för att vi inte hade flickvänner.
Har du testat med en tjej?
Donna McKenzie stack ner sin tunga i halsen på mig bakom läktarna.
Men det räknas nog inte.
Det kändes skumt.
Hon kanske märkte att jag inte är som andra killar.
Och jag vill vara det.
Jag vill i alla fall försöka.
Tänk om vi försökte?
Med varandra?
Var det okej?
Dina läppar är så mjuka.
Gå inte!
Och mördad av en djävulsfladdermus. Trevligt.
-Han var tvungen att lägga sig ensam. -Det känns som en metafor för mitt liv.
Ska du stjäla en apotekares förmögenhet? Ovetandes om att hämnden snart flyger.
Nej. Jag menar att vara säker, och sen går allt åt skogen.
Så du medger att dagen var ett debacle.
Jag kom hit för att du inte skulle sno mitt scoop.
Jag älskar när du pratar som en reporter från en screwballkomedi.
På tal om det,
vill du hänga upp ett lakan för att dela av sängen?
-Jag vill inte att du får idéer. -Du önskar det.
Du önskar att jag önskar det.
-Du önskar, jag önskar… -Ja, du har rätt.
Kom igen!
Du gillar verkligen mig.
Vi är körda. Vad ska vi göra?
Så som jag ser det,
av nån anledning vill ödet hela tiden få ihop oss.
Vi kanske inte ska kämpa emot.
-Jag tror inte på ödet. -Nej, jag heller.
Jag tror att universum är grymt och slumpmässigt.
Och när man hittar nåt som ger en glädje
ska man hålla hårt i det.
Så allt är lugnt.
Ja.
Kom in.
Jag ville bara säga god natt.
Jag sov över här för länge sen
och jag är rätt säker på att de inte har ändrat på nåt.
Kanske inte ens bytt lakan.
Vem var han?
Det var länge sen.
Det är det värsta med att vara medelålders.
När man är ung finns det så många olika vägar man kan ta.
Vänster, höger, en U-sväng. Du har hela kartan framför dig.
Och sen nån gång i 40-årsåldern
inser man att det inte finns fler U-svängar.
Många vägar är avstängda, hälften skymtar i backspegeln.
Jisses, Cloud.
Nu blev man deppig.
Förlåt att jag aldrig stoppade om dig.
Ibland bar jag dig till sängen.
Jag var en hemsk mor.
-Du var också ett barn. -Jag kunde ha varit bättre.
Jag kunde ha sagt vem din pappa var, men jag skämdes.
-Jag är så trött. -Jag ville vara nån annan, vem som helst.
Cloud…
Men jag var bara dumma Dorothy Hart.
Jag sårade dig, och jag är så ledsen.
Vi tar det här imorgon.
Spara det till kamerorna.
God natt, och var inte uppe hela natten och fnissa.
Är du nervös?
Inte direkt.
Jag är ju död inuti.
Om han inte är överlycklig att höra
att du är hans dotter, då är han universums största dåre.
Jag oroar mig för Cloud. Hon är nog inte redo för det här.
Det är nog inte jag heller.
Okej, då väntar vi.
Ja. Vi väntar tills du är redo.
Det är fem minuter tills de öppnar, så du kan få sex minuter.
Tully Hart?
Vänta, är du säker?
Hej. Vi hoppades på att få prata med ägaren.
Jag är ägaren.
PJ, då?
Jag är så ledsen.
Han gick bort för sex veckor sen.
Det stod inget om det på Google.
Jag behöver en minut. Sluta filma.
Jag är så ledsen.
Han är helt jävla död?
Sex veckor? Du måste skämta.
-Herregud. -Jag vet, det är hemskt.
Jag klarar inte det här. Jag måste härifrån.
Fan ta den här dokumentären. Fan ta min karriär.
Fan ta universum. Fan ta allt.
Jag åker till Alaska. Jag bryr mig inte.
Sex veckor?
-Jag skickar hem teamet. -Bra.
-Vi åker till Alaska. -Ja. Tack.
Jag måste fixa sminket.
Vi ser om kvinnan vill prata och låter oss filma.
Börja filma.
Så min pappa lät dig ärva restaurangen?
Han var min make.
Jag har jobbat här i 20 år. Han visste inte att han hade en dotter.
Jag var gravid när han stack.
Han skrev ett brev. Det stod att han aldrig ville se mig igen.
Nej.
Han sa att du skrev ett brev till honom.
Det stod att du hade ändrat dig och att du skulle ta hand om det.
Nej.
Han sa att han gick hem till dig och att din far gav honom brevet.
Nej. Varför skulle min far…
Tror du kanske
att Benedict kan ha mutat honom?
Jag vet inte.
Mormor tog alltid hand om oss. Det kanske var så hon hade råd.
PJ kom aldrig överens med dem.
Han bröt kontakten, bytte namn och köpte det här.
Hans bror kom hit då och då, särskilt när han var guvernörskandidat.
Han var rädd att PJ skulle prata med pressen.
Det skulle PJ aldrig göra.
Han ville inte veta av Benedict.
Jag kan inte tro det.
Han glömde dig aldrig.
När han kom hem från Europa försökte han hitta dig.
Jag måste ha varit i San Francisco.
-Jag klarar inte det här. Förlåt. -Vänta.
-Jag måste gå. -Okej.
De hjälper dig till hotellet.
-Ska vi ta en paus? -Nej.
Jag mår bra. Filma vidare.
Så, min far visste inte att jag fanns.
Inte direkt.
Förra året läste jag en artikel om dig i Seattle Digest.
När jag såg din mammas namn visade jag PJ.
Vi la ihop ett och ett och vi insåg att du var hans dotter.
Vilket var häftigt, för varje gång jag tittade på ditt program
skröt han om dig.
Hur? Om han inte visste om mig.
Du kom hit en gång.
Du brände din hand och han gav dig sin aloe vera-planta.
Han brukade berätta om sin berömda aloe vera-växt.
Vänta, han var servitören?
Din far.
Han ville kontakta dig så fort han insåg att du var hans.
Han samlade mod till sig.
Sen fick han stroken.
Vilket svin.
-Min man var en bra man. -Nej, inte han.
Hans bror.
Vi måste prata med Benedict Binswanger.
Underskatta honom inte.
Han blir vaksam så fort han ser kameran, så vi måste vara snabba.
Cloud? Jag vet att det är tufft. Men du kan få ett avslut.
-Nu kommer han. -Kom igen. Nu kör vi.
Vi gör det tillsammans. Okej? Du behöver inte vara rädd.
Det är jag inte.
Jag har dig. Jag är lycklig. Jag lever. Han är bara en sorglig gammal gubbe.
Inget förändras om jag skriker åt honom. Jag är färdig med ilskan.
Inte jag.
Vad är det här?
Sluta filma.
Det var för mamma.
Okej, börja filma.
-Jag har inget att säga. -Ge mig ett par minuter.
Det är du skyldig mig, jag får ju aldrig komma på släktträffarna.
Försöker du släppa nån slags bomb?
-Det är sanningen. -Hur vet du det?
För att du lyssnade på en brottsling?
Nån som har trakasserat mig och hotat min familj.
Jag borde stämma er.
Vi träffades så många gånger och du bara låtsades att du inte visste vem jag är.
Låtsade inte du att din mor var död så att du skulle slippa henne?
-Du förstörde hennes liv. -Jag räddade det.
Skulle de ha levt lyckliga i alla sina dagar?
Det hade varit katastrof.
Hon var missbrukare. Jag hjälpte henne med pengar.
Jag sa att hon skulle ta vara på sig.
Hon borde tacka mig.
Det borde du också.
Var tror du att du fick din ambition från? Din talang?
Inte var det från hennes sida av familjen.
Tja, jag ärvde verkligen inget av dig. Och det är jag glad för. För du är bara
en patetiskt ensam engångsguvernör,
som förlorade sin bror på grund av sin egoism och girighet.
Det smärtar mig att jag aldrig kände min far,
men jag slapp åtminstone kalla dig "farbror".
-Fan, vad bra hon är. -Hon är Tully Hart.
-Jag önskar att vi hade filmat slaget. -Vi fick det.
Ja, det fick vi.
Jajamän!
Jag förstår. Det ska jag. Tack. Hej då.
Tack.
Tacoma hade några frågor om gårdagens sändning,
men jag snackade mig ur det.
-Det gick bra. -Förlåt att jag drogade dig.
Jag lovar att jag inte ska ta fasta på nåt du sa när du var påverkad.
Vi flyttar ihop.
-Menar du det? -Ja. Jag älskar dig.
Herregud.
Skaffa ett rum.
Tully. Vi måste prata.
Danny också.
Du, sportkillen.
-Vad händer? -Jag pratade precis med Tacoma.
Billy ska gå i pension. Vi behöver ett nytt helgankare.
Det står mellan er två.
Båda gör en audition. Den som är bäst får jobbet.
Tack för att du kom.
Där såg jag honom första gången.
Han var så stilig.
Han hade så uttrycksfulla ögon. Du har hans ögon.
Det finns mycket av honom i dig. Det brukade störa mig.
Inte nu längre.
Jag borde ha sparat det till kameran.
Nej.
Inga kameror den här gången. Bara du och jag.
Berätta mer om min pappa.
Han hade en bok som jag ville ha.
Sen såg han på mig.
Tully, är det här skönt?
Det är skitjobbigt. Alla historierna, alla de här unga soldaterna…
Om jag fortfarande bearbetar det som hände i Irak – hur ska en ungdom klara det?
Terapi.
Medicinering.
En professor vid UDub jobbar med att behandla PTSD med ecstasy.
-Seriöst? -Ja.
Otroligt.
-Funkar det? -Säg det, du.
Du tog det på kontoret.
Vänta, visste du det?
Kate och jag trodde att det gick obemärkt förbi.
Ni lät mig inte lämna kontoret
förrän vi höll varandra i hand och sjöng hela "American Pie".
Om Marah bara visste vad hennes stela föräldrar brukade göra.
-Var är Marah? -Hon sover hos en kompis.
Så, ska vi hänga, eller titta på film, eller…
…bara prata?
Tack, Charlie, för att du kom.
Vi kom långt med boken idag. Men jag måste knyta mig.
Ja. Nej. Självklart. Visst.
Undertexter: Pauline Mengel