‎UN SERIAL NETFLIX
‎Bicentenar fericit, America, ‎din Snohomish, Washington!
‎Bun venit la sesiunea de vară a clubului ‎audio-video de la Barbara Lee Ellis,
‎ediția de bicentenar!
‎Mai facem o dată?
‎Autoritățile din Seattle îndeamnă ‎cetățenii să vină în parc din timp
‎dacă vor să vadă concertul și artificiile ‎fără opreliști.
‎Tully Hart, KPOC.
‎A fost nasol. Pot să repet?
‎Pot mai bine.
‎Știi cât costă filmul?
‎Putem să repetăm.
‎Bine.
‎Bicentenar fericit, America!
‎Dă-i bătaie, Tully! Încă o dată.
‎N-a fost experiența la care mă așteptam. ‎Nu l-am cunoscut pe tata,
‎dar îi simt prezența ‎într-un fel în care n-am mai simțit-o
‎și simt un nou tip de pace.
‎Deci, de orice v-ați agăța din trecut,
‎sper ca experiența mea, ‎prezentată în această seară,
‎să vă inspire ‎să vă căutați și voi libertatea.
‎Acest fragment emoționant a fost din ‎documentarul special al lui Tully Hart,
‎În miezul problemei.
‎POVESTEA LUI TULLY HART
‎Între timp, site-ul celebrei prezentatoare ‎de talk-show, TullyHart.com,
‎este un adevărat fenomen.
‎După plecarea controversată și abruptă ‎de la ‎Ora prietenelor,
‎se pare că Tully Hart a revenit în forță.
‎Am revenit în forță?
‎- N-am plecat. ‎- La asta ești atentă?
‎A zis că ești un adevărat fenomen.
‎Că veni vorba… ‎Poftim! De la asistenta mea.
‎Ghidul pentru petrecerea de mâine. ‎O să fie tot un adevărat fenomen.
‎Am fost de acord cu o mică reuniune. ‎Ai comandat o barjă cu artificii?
‎E 4 iulie! Și e nevoie de barjă ‎dacă sunt deasupra apei.
‎Și un ring de dans și un DJ? ‎Cât o să coste?
‎- Lasă! Tu oferi localul, eu plătesc. ‎- Nu e local. E casa mea.
‎Vederea spre apă e de altă părere ‎și am ceva de sărbătorit.
‎În sfârșit, am încheiat povestea cu tata. ‎Sunt ușurată și fericită.
‎Mi-a dispărut iritația de la subraț.
‎Nu e vorba doar de 4 iulie. ‎Sărbătorim libertatea mea.
‎Ce mă bucur!
‎S-a terminat, ești liberă ‎și ți-a trecut iritația.
‎Hai să ne îmbătăm, Mularkey, ‎să sărbătorim!
‎Aș vrea. O iau pe Marah de la Johnny.
‎- Invită-l și pe el! ‎- Nici gând.
‎De ce? Din cauza lui Calvin?
‎Nu. Doamne, nu!
‎Doar pierdem vremea împreună. ‎Nici nu ne-am sărutat.
‎Doamne, totul e ciudat acum cu Johnny.
‎Sigur e ocupat cu Charlie.
‎Știi ce? Nu, e-n regulă. ‎Asta e declarația mea de independență.
‎Merg mai departe. ‎M-am săturat să jelesc după Johnny.
‎Sunt o femeie independentă. Fac ce vreau. ‎La naiba! Trebuie să plec.
‎Bine.
‎- Kate, ce plăcere! ‎- Bună, Charlie!
‎Bună, mamă!
‎Ia te uită! Aveți împletituri identice.
‎- Era într-o revistă, am zis să încercăm. ‎- Ce distractiv! Parcă ați fi gemene!
‎- Îmi iau lucrurile. ‎- Bine.
‎- Lucram cu Charlie și… ‎- M-am autoinvitat la cină.
‎- E singurul meu prieten din Seattle… ‎- Și eu sunt.
‎Da, ești.
‎Și eu!
‎Mâine organizez o chestie de 4 iulie, ‎dacă vreți să veniți.
‎Tu și Johnny ‎puteți veni împreună sau separat.
‎Veniți cum vreți.
‎- Sau, dacă nu vreți, nu veniți. ‎- Sună…
‎Sau nu. Cu artificiile, știu că poate fi ‎prea gălăgios sau doar… gălăgios.
‎Terapeutul meu zice că e bine să ies
‎și să mă implic din nou ‎în activități sociale.
‎Eu vin.
‎Kate Mularkey m-a invitat undeva.
‎Ca stagiară, îmi doream ‎să fiu în clica lui Kate și Tully.
‎Apropo, i-am văzut documentarul special.
‎Minunat!
‎- M-a emoționat. ‎- Kate l-a produs.
‎Da. Doamne! Tully e atât de generoasă!
‎- Unde ți-e telefonul? ‎- Era jalnic. Tata mi-a luat altul.
‎Ce faci? Scrii e-mailuri?
‎- Îi dau un SMS lui Ashley. ‎- Ce e un SMS?
‎Trimiți un mesaj ‎de la un telefon la altul.
‎Uau! Ce lume!
‎Nici eu nu știam. Se pare că e noua modă.
‎Mai știi cât ne-am bucurat ‎de apelul în așteptare?
‎Exact. Puștii de azi nu știu ‎ce e durerea unui ton de ocupat.
‎Sau bucuria de a descoperi „steluță-69”.
‎Mamă!
‎Nu! E o chestie cu telefonul.
‎Mularkey!
‎- Ar trebui să plecăm. ‎- Da.
‎- Ne vedem mâine. ‎- Mulțumim de invitație.
‎Abia aștept!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Da.
‎N-am văzut niciodată ‎un apartament mai frumos.
‎E ca apartamentul ‎lui Demi Moore din ‎Libertinii.
‎Când ne mutăm, trebuie să punem ‎un poster uriaș cu Billy Idol,
‎- …cu cercelul de neon ce se aprinde. ‎- Ba nu.
‎Nu trebuie să facem așa ceva. ‎Deja ne reprezintă.
‎Abia aștept să mă mut cu tine.
‎În sfârșit!
‎Unde ați fost?
‎Johnny a avut diaree. ‎Iar eu trebuia să-l aduc, așa că…
‎Mâine dau probă ‎pentru postul de prezentatoare de știri.
‎- Da. ‎- Concentrați-vă! Articolul e oribil.
‎Te ajut. Iau un hotdog cu Johnny ‎de la standul cu hotdogi.
‎- Murim de foame. ‎- N-ai avut diaree?
‎De asta mi-e atât de foame.
‎Nu i-ai zis lui Tully ‎că ne mutăm împreună, nu?
‎Avea emoții pentru probă. ‎Vreau să aștept până se termină.
‎Ar fi bine să-i spui ‎înainte să vină camionul pentru mutări.
‎- Da, bine. ‎- Doi, vă rog.
‎Cum vă descurcați tu și Danny ‎cu concursul?
‎Ne evităm.
‎Merge de minune.
‎Cunosc tactica.
‎E varianta mea masculină,
‎deci, dacă-i suflu slujba de vis, ‎o să fie furios.
‎Dar, în mod ciudat, ‎cred că o să se și bucure pentru mine.
‎Simt că vrea să reușesc.
‎- Și dacă va câștiga? ‎- Mă prefac că n-ai zis asta.
‎Și, când o să fac bani frumoși din știri,
‎o să renovăm apartamentul, ‎așa cum am discutat.
‎Ne putem lua trafaleți și salopete. ‎O să fie ca într-un film.
‎Da! Ar fi foarte distractiv.
‎- Abia aștept! ‎- Vreau să-mi iau și mașină.
‎- Da. ‎- Un model sport.
‎Poate pe roșu.
‎Hei!
‎Ia uite! Ți-am luat un cadou. ‎Acum nu mai trebuie să iei autobuzul.
‎- Dar îmi place autobuzul. ‎- Poți lua autobuzul uneori.
‎- E mașina ta. ‎- Nu vreau mașina, Tallulah.
‎Dar mă poți duce.
‎Mă dor picioarele.
‎Schimbă-te! Începe petrecerea.
‎Rămân așa.
‎Dar ți-am luat o rochie ca a mea, ‎pentru poze.
‎- Să ne îmbrăcăm ca gemenele? ‎- Ți-ai împletit părul ca Charlie.
‎- Da, era distractiv. ‎- Și asta ar fi.
‎Nu. Eu și Ashley ‎purtăm tricouri cu Evanescence.
‎Ca gemenele?
‎Nu, ca fanii. ‎Mergem la concert săptămâna viitoare.
‎Ce concert?
‎- Cel de săptămâna viitoare. Ți-am zis. ‎- Nu. Cu cine mergeți?
‎Vin și copii mai mari.
‎- Bună încercare, Marah, dar nu. ‎- Ești mai rău ca Saddam Hussein!
‎Nu despre rochia asta am vorbit.
‎- Purtăm roșu, alb și albastru. ‎- Da.
‎Cui îi pasă de porcăria aia de bicentenar? ‎Thomas Jefferson era un bou.
‎- Ai grijă ce spui! ‎- Intră și schimbă-te!
‎Asta nu e America. E o dictatură fascistă.
‎- Cred că e la ciclu. ‎- Bănuiesc.
‎Nu e amuzant, Sean.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Am făcut salată de cartofi.
‎Credeam că faci desert.
‎Am încercat. A ieșit o mâzgă.
‎- Scuze! Aveam cartofi. ‎- Bine.
‎E în regulă. O să ne descurcăm.
‎Bună!
‎Cum te simți după…
‎După ce am făcut… știi tu ce?
‎Destul de bine. Dar tu?
‎Foarte bine. În mod ciudat, mai bine. ‎A fost plăcut.
‎Da. A fost.
‎Am vrut să te sun.
‎Nu, știam că n-o să fim împreună.
‎Dar mă bucur că am făcut-o… o dată.
‎Și eu.
‎- Mă bucur mult. ‎- Rămânem amici?
‎- Absolut. ‎- Bine.
‎Mama o s-o ia razna.
‎- Iar Eugene o să aibă erecție. ‎- M-aș mulțumi cu un sărut.
‎Nu pot să cred că încă n-am fost sărutată, ‎și mama mă tratează ca pe o marionetă.
‎Azi e vorba despre libertate.
‎- L-ai invitat pe Brad? ‎- Tipul ăla? E plicticos.
‎Sunt femeie de carieră. ‎Băieții mă distrag.
‎Îmi declar oficial independența.
‎Unde să pun ăsta?
‎- Bagă-ți-l… ‎- Oriunde pe masa cu mâncare.
‎Nu rămâi îmbrăcată așa, nu?
‎Probă prezentator KPOC, dubla unu.
‎Ce palpitant! Am pielea de găină!
‎Uite!
‎Și eu. Nu știu cu cine să țin!
‎- Cu Tully, normal. Da. ‎- Tully în trei, doi, unu.
‎Doi flamingi africani ‎au sărbătorit Ziua Independenței
‎profitând de vântul puternic…
‎…și încercând să evadeze ‎de la Zoo Woodland.
‎Păsările lungane…
‎…au fugit înainte ca îngrijitorii ‎să le scurteze aripile.
‎Cele două fugare au fost văzute ‎în Birch Bay de un observator pasionat.
‎Salvatorii au fost trimiși repede…
‎- E foarte bună, nu? ‎- La fel și el.
‎- Ce? Este. ‎- Nu așa bun ca ea.
‎- Păsările captive… ‎- Bine.
‎…au revenit în colivie ‎să vadă artificiile.
‎Weekend plăcut! ‎Weekend plăcut în continuare! E bine?
‎Weekend plăcut în continuare ‎și, ca flamingii…
‎Weekend plăcut în continuare ‎și, ca flamingii iubitori de libertate,
‎nu lăsați nimic ‎să vă scurteze aripile, Seattle!
‎Pentru KPOC, Danny Diaz.
‎Sunt Tully Hart.
‎Și am ieșit!
‎Hei!
‎Stai!
‎Stai puțin!
‎Pot parca aici. Sunt gazdă.
‎Ești Tully Hart.
‎Într-adevăr.
‎- Frumoasă mașină! ‎- Nu-i așa?
‎- Ce faci? ‎- Nu ești îmbrăcată?
‎M-am certat cu bucătarii, DJ-ii, valeții ‎și cei ce au pus ringul de dans pe gazon.
‎Am ajuns, deci…
‎- Ai întârziat o oră. ‎- Credeam că două.
‎- Ce e cu mașina asta? ‎- E cadou. Pentru tine. ‎Voilà!
‎De ce mi-ai cumpăra o mașină?
‎Era pentru Cloud, dar n-a vrut-o.
‎- Nici eu n-o vreau. ‎- De ce? E o mașină fantastică.
‎Am una, o cheamă Bertha.
‎E confortabilă, ‎lovită și plină de amintiri.
‎Îmi place și nu mă tem să n-o zgârii.
‎În plus, nu pot accepta ‎un cadou de 60.000$.
‎A fost 80.000$.
‎Nu. Tully, nu. E o nebunie.
‎Știi ceva, încerc ‎să fac ceva frumos, generos,
‎și vă purtați ‎de parcă aș împărți cutii cu caca.
‎Trebuie să mă îmbrac. Ești nebună.
‎Unde să punem fântâna de ciocolată?
‎E și o fântână de ciocolată?
‎Uite-o pe fata mea! Ce tricou mișto!
‎- Mama nu mă lasă la concert. ‎- Știai că șansele sunt mici.
‎În fine…
‎Măcar Ashley vine diseară.
‎Scuipă tot! Care sunt detaliile? ‎Care e planul?
‎N-am niciun plan.
‎Îți trebuie unul. ‎Dacă vrei să-i spui ce simți…
‎Nu vreau s-o sperii.
‎Nu. Sigur că nu. ‎Ia-o încet, tatonează terenul!
‎Exact, mă gândeam ‎că, dacă rămânem singure,
‎în lumina artificiilor, ‎lângă cărarea de lângă apă,
‎- …poate ne sărutăm? ‎- Artificiile sunt magice, așa e.
‎- Nu-i spune mamei! Face totul ciudat. ‎- S-a făcut. Rămâne între noi.
‎Doamne, uitasem ce demențial e locul ăsta! ‎Nu pot să cred că ai locuit aici.
‎Da. În fiecare seară, după muncă, ‎opream aici gândindu-mă:
‎„Ce casă incredibilă! ‎Nu pot să cred că locuiesc aici.”
‎Absolut. Atât de tradițională!
‎Vreau să te anunț că am primit o ofertă
‎să plec la Moscova ‎ca să scriu un articol pentru ‎Atlantic.
‎Fantastic! Felicitări!
‎Am refuzat.
‎Nu din cauza ta.
‎Dar nici nu pot spune că… nu din cauza ta.
‎Îmi place mult aici.
‎Îmi place să lucrez cu tine ‎și vreau să continui.
‎Putem continua să lucrăm la carte ‎și să ne trimitem pagini.
‎Nu la asta mă refer.
‎Doamne, merg la risc ‎în clipa asta, Johnny.
‎Știu că lucrăm bine împreună, ‎dar e mai mult de atât.
‎Ai trecut prin multe, ‎așa că n-am vrut să te presez,
‎dar pare că ți-e mult mai bine acum.
‎Faci psihoterapie ‎și te înțelegi bine cu Kate după divorț.
‎Da.
‎Așa e.
‎Nu pot nega că am sentimente pentru tine.
‎Mereu am avut.
‎Și, uneori, am impresia că ai și tu.
‎Dar nu-mi dau cu părerea… ‎Nu răspunde acum!
‎Gândește-te la asta!
‎Frate, nu poți parca aici.
‎Bună, Kate! Am ajuns prea devreme?
‎Doamne, nu! Sunt în întârziere.
‎Ți-ai pus costumul de baie pe sub… ‎pe dedesubt.
‎Nu e petrecere la piscină?
‎- Să mă schimb? ‎- Nu, așa e.
‎Avem piscină și poți purta ce vrei.
‎Toți putem. E o sărbătoare a libertății. ‎Intrați și faceți-vă comozi!
‎Și sutienul… ‎Adică barul ar trebui să fie pregătit.
‎Acum mă duc să…
‎Rahat!
‎Așa cum zici.
‎Aș spune chiar rahat cu moț. ‎De ce are Charlie rochie transparentă?
‎- Suntem la Conacul Playboy? ‎- Speram că exagerez eu.
‎El are mult tupeu să vină însoțit ‎la petrecerea fostei soții.
‎Da, nu-i așa?
‎De fapt, eu am invitat-o, ‎dar îmi place Charlie. E în regulă.
‎E grozavă, știi? E drăguță.
‎Nu sunt genul de persoană ‎care să urască pe cineva
‎fiindcă ar ieși ‎cu un bărbat care i-a fost soț.
‎Nici nu-mi pasă. ‎Mă interesează mai mult libertatea.
‎Pari liberă.
‎Dar rochia asta e…
‎Zi că e superbă! Am luat-o pentru azi.
‎Chelnerul zice că o să plouă. ‎O să fie dezastru.
‎Bine.
‎Stai jos!
‎Liniștește-te!
‎Ai zis că te interesează libertatea. ‎Lasă vremea să facă ce vrea!
‎O să-ți aleg o ținută
‎care o să fie ‎declarația ta de independență.
‎E pur și simplu… Uau!
‎Nu e sănătos să-ți faci atâtea griji.
‎Sunt bine. Alfred E. Neuman.
‎„Ce? Eu să-mi fac griji?”
‎Exact. O să fii sărutată sub artificii, ‎așa cum sperai.
‎De unde știai că vreau asta?
‎Fiindcă toate femeile ‎vor să fie sărutate sub artificii.
‎Lisa-Karen, tu vrei să fii sărutată ‎sub artificii?
‎Nu, dar mersi de întrebare.
‎Iată-ne.
‎Bicentenarul.
‎Da. America împlinește 200 de ani. ‎Ce nebunie!
‎Da.
‎- Rahat! Scuze! ‎- Nu. E în ordine.
‎E un gard idiot.
‎Ai văzut Trenul Libertății ‎când a trecut prin…
‎Uau!
‎Săruți foarte bine.
‎Frate, ce mă bucur că Tully m-a refuzat!
‎Am ajuns cu fata potrivită.
‎Ce?
‎Am invitat-o în oraș, dar a refuzat.
‎Mi-a zis să te invit pe tine.
‎Nu voiam, dar mă bucur că am făcut-o.
‎Ești sexy, știi?
‎N-am observat până acum, dar acum văd.
‎Mersi. Mulțumesc.
‎Se presară chipsuri de porumb pe deasupra ‎și se coace la 180 de grade, 20 de minute.
‎- Sună bine pentru o zi de marți plină. ‎- Eu și Bruce ținem dieta cu grepfrut.
‎O detestă, dar nu poate trișa, ‎fiindcă nu știe nici să aprindă cuptorul.
‎- Mai iau niște punci. Vrei? ‎- Nu, nu beau.
‎Nici eu. Doar în weekend ‎și după șase, în timpul săptămânii.
‎După șase dimineața.
‎Bunny! Ce rea ești!
‎Te-au trimis la o întâlnire ‎a alcoolicilor, Dorothy? În închisoare?
‎Da, când nu făceam ‎plăcuțe de înmatriculare sau șișuri.
‎N-o asculta! Îi place să judece. ‎Eu nu sunt așa.
‎De fapt, caut ‎niște pastile speciale de slăbit.
‎Știi la ce mă refer?
‎Nu se găsesc la farmacie, ‎dar poate știi pe cineva care are relații.
‎Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
‎Dumnezeule!
‎A fost a-ntâia.
‎- Ai fost excepțională. ‎- N-aș fi reușit fără tine.
‎A fost un efort de echipă.
‎Arăt rău? Se vede că tocmai am făcut sex?
‎- Clar! ‎- Ți-ai încheiat cămașa greșit.
‎La naiba!
‎- Du-te și adu-ne ceva de băut! ‎- Da.
‎Ies și eu în câteva secunde.
‎- Da. ‎- Salvează-ne de bârfe!
‎Da, bine zici!
‎Stai!
‎Bine, pa!
‎Noroc!
‎Aveți 4 iulie în Australia?
‎Da, dar îi spunem joi.
‎Sunt și artificii?
‎Apropo, mergem în parc să ne găsim un loc ‎până nu se aglomerează?
‎Da, bună idee! ‎Sunt obsedat de artificii. Să mergem!
‎O aștept pe Tully, deci ne vedem imediat.
‎- Super! Vrei să vii acum, Johnny? ‎- Nu, e-n regulă. O aștept și eu pe Tully.
‎- Sună bine. Îți țin un loc. ‎- Bine.
‎Și ție, Kate.
‎- Uau! ‎- Nu începe!
‎- Nu-i pasă că exist. ‎- A zis că îți ține un loc.
‎Mie îmi pasă că exiști, ‎de asta mă mut cu tine.
‎Iar eu abia aștept!
‎- I-ai spus lui Tully? ‎- Nu, încă nu. Îi spun diseară. Jur.
‎Bine, căci tocmai am semnat ‎un contract de închiriere pe un an.
‎Deși nu cred să vrem ‎să plecăm prea curând.
‎Are tot ce ne trebuie.
‎Nu tot. Până la urmă, ‎o să avem nevoie de mai mult spațiu.
‎Are două băi mari!
‎E foarte luxos.
‎Da, dar pentru copii.
‎Dormitorul suplimentar ‎merge pentru primul,
‎dar, pe bune, cine vrea ‎mai mult de un copil într-un apartament?
‎Ar merge pentru primii doi, ‎cu paturi suprapuse.
‎Sau cu paturi obișnuite.
‎Nu trebuie să fie suprapuse. Nu-ți plac?
‎N-am nimic împotriva paturilor suprapuse, ‎doar că…
‎Ai zis „primii doi”?
‎Da, mă gândeam la patru, dar nu neapărat.
‎Accept și trei.
‎E un număr magic, ‎deși cineva e mereu lăsat pe dinafară.
‎Sau e bine și doi, ‎dacă o dată avem gemeni.
‎Sau putem da unul, dar e trist.
‎Sau unul?
‎Vrei un copil, nu?
‎Cred că n-am avut discuția asta, Mularkey.
‎Credeam că mă cunoști destul de bine
‎să știi că numărul maxim de copii ‎pe care-l vreau e zero.
‎Dar, evident, mă cunoști destul de bine ‎să știi că vreau copii, la plural.
‎Mi-e dat să fiu mamă.
‎Cred că nici nu m-am gândit la asta.
‎Știi că nu vreau să mă însor. Am discutat.
‎Cu copiii e altceva. ‎Credeam că toată lumea vrea…
‎Nu toată lumea.
‎Am avut o copilărie groaznică. ‎Nu vreau să fiu tată niciodată.
‎Kate! Aici erai.
‎Trebuie să-ți arăt ceva. Acum. Vino!
‎Ești bine?
‎Pari abătută.
‎Nu, e în regulă. Doar că… ‎Ce vrei să-mi arăți?
‎Ce vezi?
‎- Că Danny râde fals la glumele lui Stan? ‎- Nu.
‎Că Stan îi oferă lui Danny ‎postul de prezentator.
‎Tull, e doar în mintea ta.
‎- Felicitări! ‎- Mulțumesc, Stan.
‎Bine. Ar putea să dea mâna ‎și să-l felicite din mai multe motive.
‎La naiba!
‎Ce tâmpenie!
‎Dacă crede că accept fără să lupt, ‎m-a subestimat din nou.
‎- E Ziua Independenței. Zi-i vreo două! ‎- Da!
‎Bănuiesc că asta e tot.
‎Da. Tocmai vorbeam cu Danny ‎despre postul de prezentator.
‎M-am prins. ‎Am văzut discuția între bărbați.
‎Recunosc, sunt dezamăgită, ‎dar nu surprinsă.
‎Ești un șovin ‎căruia îi lipsește imaginația să vadă
‎că o femeie poate fi ‎prezentatoare de weekend.
‎Mă încurajează gândul că, dacă nu erau ‎prejudecățile tale și sânii mei,
‎probabil obțineam slujba.
‎Chiar ai obținut slujba.
‎Danny s-a retras din concurs.
‎- Ești noua prezentatoare de weekend! ‎- Poftim?
‎Uau!
‎Bine, mulțumesc, Stan! Ești cel mai tare.
‎Mulțumesc.
‎Și îmi pare rău că te-am făcut „șovin”.
‎Bine. Mersi, Stan!
‎Domnul și doamna Mularkey, ați ajuns!
‎Ura!
‎- Ura! ‎- Iat-o!
‎Bud!
‎Termină! Bună, scumpo!
‎Tocmai vorbeam despre documentar.
‎A fost minunat și intim. ‎Chiar a fost special.
‎- Mulțumesc. Sunteți minunați. ‎- Foarte bun.
‎- Da, a fost minunat. Ne-a plăcut. ‎- A plâns în hohote. Adorabil!
‎- Drăguț. ‎- Da.
‎Ce drăguț, băieți!
‎E drăguț că sunteți aici împreună, ‎ca doi bărbați îndrăgostiți.
‎Relaxează-te, mamă! ‎Au fost doar patru întâlniri.
‎Cinci! Și eu cred ‎că au fost foarte plăcute.
‎N-ai nimic.
‎Îmi dai un punci patriotic? Mersi!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Grozavă petrecere!
‎Mersi!
‎Tu și Charlie vă simțiți bine?
‎Sigur. Da.
‎Tocmai am vorbit cu Marah ‎și părea destul de îmbufnată.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ashley n-a venit, ‎dar Marah nu vrea să discute despre asta.
‎Am înțeles.
‎Doamne, urăsc când suferă! Doare mai tare ‎decât atunci când am eu dureri.
‎Va fi bine. ‎Fie vine Ashley și Marah e fericită,
‎fie arunc cu hârtie igienică ‎în casa scorpiei.
‎- Ești o mamă bună. ‎- Să-ți zică Marah!
‎Ești, știi bine.
‎Și ai fost și o soție bună.
‎Ar fi trebuit să spun asta mai demult
‎și poate o spun din cauza psihoterapiei,
‎dar mă bucur că ne-am căsătorit ‎și că avem o fiică,
‎deși căsnicia noastră n-a mers.
‎N-o să regret niciodată ‎că am fost soțul tău sau tatăl lui Marah.
‎Nici eu.
‎- Ia uite! Ce sănătoși suntem acum! ‎- De-a dreptul respingător, nu?
‎- Pentru sănătatea respingătoare! ‎- Bine.
‎Uau! Ai grijă! Au praf de pușcă înăuntru!
‎Te rog, nu mai fi așa copil!
‎- Vrei să arunci una? ‎- Nu mă lasă mama.
‎Normal.
‎Ce e? Te simți bine?
‎- N-am nevoie de mila ta, da? ‎- Despre ce vorbești?
‎Știu că Eugene m-a ales ‎fiindcă l-ai respins tu.
‎- Nu e așa. Chiar te place. ‎- Nu. Nu vreau s-aud.
‎Era primul meu sărut și l-ai distrus.
‎Ai un singur prim sărut, Tully.
‎Kate, nu da vina pe ea!
‎N-a făcut nimic cu el. ‎Nu ca noaptea trecută, în hambar.
‎Ne lași două secunde?
‎- Ce? ‎- Nu știu la ce se referă.
‎A avut relații intime cu fratele tău. ‎Relații sexuale.
‎Nu e amuzant.
‎Uau!
‎Și porcăriile alea, ‎cum că nu ne trebuie băieți?
‎„Femei de carieră. ‎Ne declarăm independența.”
‎Acopereai faptul ‎că ți-o tragi cu frate-meu?
‎Nu e așa!
‎Nu vreau s-aud! ‎Te apăr când lumea te bârfește
‎și te face-n fel și chip, iar tu mă minți.
‎Nu știu cine ești, ‎dar nu ești prietena mea.
‎Kate…
‎Bună, sexoaso!
‎Da, cred că ți-ar prinde bine o băutură. ‎Vrei un punci?
‎Nu, mersi! Tu vrei un pumn?
‎Drăguț!
‎Am auzit câte ceva despre tine.
‎E amuzant.
‎Și eu am auzit câte ceva despre tine. ‎De la soția ta.
‎Încă te chinuie mâncărimea aia?
‎Hei!
‎Vino cu mine în spate… Haide!
‎Târfă crispată!
‎Bicentenarele sunt doar o dată ‎la 200 de ani?
‎Sunt doar o dată.
‎Un motiv în plus să sărbătorim.
‎Sunteți mama lui Tully, nu?
‎Văd asemănarea.
‎Hai, sictir!
‎Asta schimbă totul.
‎Simt că mi s-a luat ‎o piatră uriașă de pe inimă.
‎Realizarea documentarului ‎m-a epuizat emoțional,
‎dar m-am conectat cu mama la un nivel nou ‎și am aflat adevărul despre tata…
‎A meritat din plin.
‎Mă simt în sfârșit liberă.
‎Părinții te pot da peste cap.
‎Poate că nu vor, dar o fac.
‎Îți transmit defectele lor
‎și mai adaugă ceva doar pentru tine.
‎Mamă!
‎Ce profund!
‎E din Philip Larkin.
‎Fac masteratul în poezie ‎la Universitatea Washington.
‎E normal să te droghezi ‎în timpul serviciului?
‎Sunt profesionist.
‎În plus, conduc mai bine amețit.
‎Vrei mașina asta?
‎Nu, nu le am cu schimbătorul.
‎Biata mașinuță!
‎Nimeni n-o vrea.
‎Cloud! Haide, vino aici!
‎- Plec imediat. ‎- Cum?
‎Abia am apucat să vorbim.
‎Nu poți pleca înainte de artificii. ‎E o petrecere.
‎Înțeleg ce faci, Tallulah.
‎- Sărbătoresc? ‎- Îți amorțești simțurile.
‎Credeai că, găsindu-ți tatăl, ‎te vei simți mai bine, dar nu e așa.
‎- Doamne, Cloud! ‎- Te înțeleg.
‎Pe bune.
‎Crezi că ți-a trecut,
‎că ai găsit în sfârșit lucrul ‎care va rezolva totul,
‎să poți fi liberă.
‎De câte ori credeam ‎că am găsit răspunsul în afară,
‎nu dura mult,
‎fiindcă nu e în afară, scumpo.
‎E aici, înăuntru.
‎Aici trebuie să lucrezi.
‎Scutește-mă de seminarul ‎à la Tony Robbins!
‎Mă bucur că ești ca o zeiță zen ‎care n-are nevoie de mașină,
‎dar doar fiindcă mi-ai zis ‎în sfârșit despre tata
‎nu înseamnă că poți începe ‎să te porți ca o mamă.
‎Nu știi prin ce am trecut,
‎la ce m-ai supus.
‎Așa că nu-mi ține predici
‎când îmi sărbătoresc ‎în sfârșit libertatea!
‎Da?
‎E totul în regulă?
‎Unde e Ashley?
‎Nu vine.
‎E la altă petrecere, ‎cu noul ei iubit, așa că…
‎Scumpo! Îmi pare tare rău! E nasol.
‎În fine… Nici nu-mi pasă.
‎Vino încoace!
‎Hei! De ce nu sunteți pe ringul de dans?
‎Și de ce sunteți așa triste?
‎- E ziua Americii. ‎- Ashley nu vine.
‎E cu iubitul ei.
‎Dă-o-n mă-sa! E o ticăloasă.
‎Erai prea bună pentru ea. Știi ce? ‎Ia ăștia… și poartă-i ca scut!
‎Diamantele sunt cea mai puternică ‎substanță de pe Pământ.
‎- Tully, nu! Exclus! ‎- Ba da!
‎- De ce nu? ‎- Chiar așa, Katie.
‎- E un copil și sunt foarte scumpi. ‎- Pentru Dumnezeu, relaxează-te!
‎Cineva trebuie să accepte ‎un dar de la mine azi.
‎Da, mamă, relaxează-te!
‎Haide! Să dansăm! Haide!
‎- Mergem și noi? ‎- Nu.
‎- Haide! ‎- Sigur.
‎Mersi că m-ai invitat la petrecere!
‎Sigur! Mă bucur că tu și Johnny ați…
‎Doamne!
‎Uau!
‎Doamne, scumpo, ce nebunie! Ești bine?
‎Doamne! Lottie… ‎Charlie, îmi pare atât de rău!
‎M-am dezechilibrat ‎și am încercat să te țin să nu cazi,
‎dar n-am reușit să…
‎Kate, nu-i nimic.
‎Mi se pare amuzant.
‎- Îmi pare rău! Doamne! Așa rău! ‎- A început petrecerea.
‎- Îți aduc un prosop. ‎- Mersi!
‎- Cloud. Poate ar trebui să plecăm acasă. ‎- Cum? Ce să facem?
‎- Să plecăm acasă. ‎- N-am nevoie de dădacă.
‎Sunt o mamă bună, Tully.
‎M-am îmbrăcat așa pentru tine.
‎Am mâncărimi în zona intimă, ‎fiindcă materialul nu respiră.
‎Ceea ce e foarte rău.
‎Și am punci de fructe pe bluză.
‎Ce?
‎Fă o poză! O să dureze mai mult.
‎Ce?
‎- Putem pleca acasă? Să mergem, te rog. ‎- Îmi strici cheful!
‎- Iau asta pentru drum. ‎- Așa ceva!
‎Așa mamă, așa fiică.
‎- Gemenele târfe. ‎- Taci dracului!
‎- Mersi, Kate! ‎- Sunt aici.
‎Bună!
‎Am auzit că ai renunțat la concurs.
‎Nu pot să cred că ai face asta ‎pentru mine, dar nu trebuia.
‎- Puteam să-l obțin și singură. ‎- Știu asta mai bine decât oricine.
‎N-am făcut-o pentru tine, Tully.
‎Am primit o ofertă în New York.
‎Un nou canal de sport prin cablu.
‎M-au sunat acum o oră.
‎Plec mâine.
‎- Mâine? ‎- Știu.
‎M-am gândit să rămân pentru tine.
‎- Pentru noi, dar… ‎- N-aș vrea să faci asta.
‎Stai liniștită! N-o să fii mult timp ‎prezentatoare de weekend.
‎- Mersi! ‎- Ți-e dat să faci lucruri mărețe.
‎Tully, ăsta e doar începutul pentru tine.
‎Amândoi știm asta.
‎Deși eu sunt cel care pleacă,
‎am senzația că, cel puțin pentru mine,
‎vei fi mereu tu cea care mi-a scăpat, ‎Tully Hart.
‎Tot urma să discutăm despre copii.
‎De ce trebuie să ne facem griji acum?
‎Suntem îndrăgostiți. ‎Ne mutăm într-un apartament împreună.
‎Viitorul o să se aranjeze de la sine.
‎Dar nici nu ne dorim aceleași lucruri.
‎Nu vrei să te însori sau să ai copii, ‎iar eu vreau.
‎- Mai mult ca orice. ‎- Avem timp să decidem.
‎- Suntem tineri, Kate. ‎- Ce să decidem?
‎Eu vreau copii, un soț și un cămin stabil,
‎iar tu vrei aventură, libertate
‎și un job care să te poarte ‎prin toată lumea.
‎- Și vreau să ai ce îți dorești. ‎- Te vreau și pe tine.
‎Și eu te vreau pe tine.
‎Dar care e obiectivul final?
‎Unul dintre noi renunță la visuri ‎și-i poartă pică celuilalt pe vecie?
‎Poți să iubești pe cineva din toată inima
‎și tot să nu fie de ajuns.
‎Stai…
‎Te desparți de mine?
‎E mai ușor acum
‎decât dacă trebuie să împărțim albumele ‎în apartamentul nostru fabulos,
‎cum au făcut Ally Sheedy și Judd Nelson ‎în ‎Libertinii.
‎Și asta s-ar întâmpla.
‎Nu suntem pe aceeași lungime de undă. ‎Suntem departe de a fi, Johnny.
‎Și…
‎Nu pot să cred că spun asta, ‎fiindcă te iubesc mult,
‎dar o să ne fie mult mai greu ‎dacă așteptăm.
‎Știi bine.
‎A fost dureros.
‎E bine că am lăsat-o pe Cloud pe canapea?
‎Doarme tun. ‎Nu mai poate crea probleme în seara asta.
‎Mulțumesc.
‎N-ai pentru ce.
‎Sincer, Kate, legat de Eugene, eu nu…
‎Cui îi pasă?
‎Îi mirosea respirația a pastramă
‎și, când m-a sărutat, ‎i-am simțit limba ca pe un melc în gură.
‎Și n-ar trebui să lăsăm niciun băiat idiot ‎să intervină între noi.
‎De acord.
‎E ciudat, dar, deși primul meu sărut ‎n-a fost nicidecum magic,
‎acum, că s-a întâmplat, mă simt liberă.
‎- De parcă nu mai trebuie să mă obsedeze. ‎- Iar următorul o să fie mai plăcut.
‎Scuze că mi-am ieșit din fire!
‎Și cred că tu și Sean ‎o să fiți un cuplu grozav.
‎- Dacă vă căsătoriți, vom fi surori, deci… ‎- Nu, nu e așa. A fost o singură dată.
‎Dar mă bucur mult că s-a întâmplat.
‎Și eu mă simt liberă.
‎Te iubesc.
‎Suntem două fete singure și libere acum.
‎Da.
‎Și știi ceva?
‎Ador apartamentul nostru.
‎Poftim?
‎Mai ales îmi place să locuiesc cu tine.
‎Aștept aici până pleacă toți. ‎Nu poate dura mai mult de două ore, nu?
‎E în regulă.
‎Serios, n-a observat aproape nimeni.
‎- Ai pus-o pe lista de redare? ‎- E piesa libertății noastre.
‎Eu și Charlie plecăm.
‎Eu mă duc acolo.
‎Regret nespus ‎că am împins-o pe Charlie în piscină.
‎Nu-i nimic. A fost un accident.
‎Oare?
‎Nu știu sigur. Cred că o parte din mine ‎voia s-o împingă în piscină.
‎Recunosc că sunt supărată ‎pe tine că ești așa sănătos,
‎că ai trecut mai departe, ‎te simți liber și ai uitat de noi,
‎când eu, clar, nu am făcut asta.
‎Și știu că asta trebuie să faci ‎atunci când divorțezi.
‎Să strângi din dinți până te simți altfel,
‎dar nu mă pricep să mă prefac și…
‎Știu că sunt un milion de motive ‎pentru care ne-am despărțit,
‎dar acum nu-mi mai amintesc niciunul.
‎Tot ce știu este…
‎că încă te iubesc.
‎Și Calvin?
‎Cine? Calvin. Nu sunt… Nu suntem… ‎Adică nu…
‎Nu chiar.
‎Am fost aici serile trecute
‎să-ți spun că încă te iubesc, dar…
‎Ai fost?
‎Dar erai cu el.
‎Nu, nu eram cu el.
‎Încercam doar să te uit.
‎Ai împins pe cineva în piscină ‎pentru mine.
‎Doamne!
‎- Calvin, îmi pare rău. ‎- Nu-ți face griji, Kate!
‎Am venit să-ți spun că plec.
‎Bănuiam că o să se întâmple asta.
‎Ești foarte frumoasă.
‎Hopa!
‎Cred că…
‎Unde a dispărut Johnny?
‎O duce pe Charlie acasă… ‎să-i spună că ne-am împăcat.
‎Era și timpul.
‎- Cred că se impune un gest măreț. ‎- Nu vrem mașina, Tull.
‎Credeam că documentarul ăla ‎o să mă repare.
‎Trebuia să fie ‎declarația mea de independență.
‎Trebuia să fiu liberă.
‎Dar ești liberă.
‎Să te dezvolți.
‎Ești în continuă schimbare. Toți suntem.
‎Independența e o porcărie. ‎Nu există așa ceva.
‎Avem nevoie unul de altul.
‎Știu că am nevoie de tine.
‎Și eu, de tine.
‎Promite-mi că vom fi mereu ‎una lângă cealaltă!
‎Jur pe roșu.
‎- Pot să dorm la tine? ‎- Normal.
‎Știi,
‎chiar cred că lui Marah ‎i-ar plăcea mașina aia.
‎DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ
‎Repede!
‎Marah!
‎Domnule?
‎Marah!
‎Am două femei în stare critică, ‎în drum spre Harborview Medical.
‎Ajungem în șase minute. ‎Repet, șase minute.
‎Atenție, traumatologia! ‎Paciente cu leziuni multiple.
‎S-au aplicat coliere cervicale.
‎Răni cauzate de o coliziune ‎între mai multe vehicule.
‎Tensiunea e 9 cu 6. Repet, 9 cu 6.
‎Pulsul e 130.
‎Subtitrarea: Daniela Vereș