SERIÁL NETFLIX
Nesnáším svoje oblečení.
A tenhle hnusnej svetr…
To je můj svetr.
Aha. Roztomilej.
Není to jedno?
Jeď s prázdným kufrem a nakup si oblečení ve Francii!
Jsem nezaměstnaná. Mám sotva na bagetu.
A není Theo z bohaté rodiny? Není něco jako vévoda?
- Jeho děda je asi hrabě. - To je rozdíl?
Nevím, ale nebudu mu říkat o hadry. Stačí, že mě bere do Evropy.
Celé dva měsíce žhavého kontinentálního sexu
s tím britským slaďoušem.
Musím přiznat, že trochu žárlím.
A po Paříži a Řecku
nás čeká jeho venkovské rodinné sídlo.
Ty máš kliku, čúzo.
Mám děsnou kliku, Tull.
Theo je hezký, milý, štědrý a úžasný!
A oba chceme totéž.
Jak řekla Mary Poppinsová: „Je v podstatě v každém směru dokonalý.“
Aha. Jasně.
Co maskuješ tím nesmyslem o dokonalosti?
„V podstatě“ dokonalý.
Nefunguje mu nádobíčko? Má ho zahnutý?
Zahnutí nevadí. Někdy. Ve správným úhlu.
- Není zahnutý. - Chápu.
Co chápeš?
Je s ním v posteli nuda.
Co? To teda není.
Je něžný a pozorný,
a velmi ho zajímá moje uspokojení.
- Ale? - Ale nic.
Theo je milý, velkorysý a ohleduplný milenec.
Ale?
Ale… možná… někdy…
Chceš, aby na to vlítl.
Ohleduplně.
Jistě! Jedině ohleduplně.
Ale nechystáte se v Řecku na nudapláž?
To je celkem vzrůšo. To by mohlo s Big Benem zamávat.
Akorát tam budu jako bledule, koukni se na mě.
Stačí ti lehké opálení.
Půjčím ti svou lampu.
- Je to bezpečný? - Jinak by to asi neprodávali.
Svlíkni blůzu, obličejem dolů.
Sundat podprsenku, vyšpulit půlky. Nechceš být pruhovaná.
Ještě jedna věc.
Jo.
Co to děláš?
Sexy překvápko pro Thea. Srdíčko z opalovacího krému.
- Na zadku! - Roztomilý!
Tak si to užij.
Šťastné Díkůvzdání, chlapci.
- Vám taky. - Něco tu krásně voní.
Ahoj. Williame, pojď sem!
- Tumáš pivo. Je první čtvrtina. - Díky, Bude.
Tak jak na tom jsme?
Drtíme je. Jasně je převálcujeme.
Zdá se, že Bud si Williama hodně oblíbil.
Furt se ptá, kdy se sestěhujeme, a já:
„Brzdi, tati. Na takový závazek nejsem připravený.“
Je to roztomilý.
Řekl ti Sean, že jsem v RAPLAGu?
Potkala jsem tam úžasnou paní. Její dcera je lesba.
Půjdeme spolu na Pride.
Jo, RAPLAG, to je její.
- Neutahuj si ze mě. - Neutahuju.
Odkud máš ty luxusní skleničky? Fakt nóbl.
Dala nám je Tully k loňskému výročí.
Originál Baccarat z roku, kdy jsme se brali.
Její asistentka měla na výběr dárků talent.
- Dám je pryč. - Neblázni, to nevadí.
Takže… neozvala se ti v poslední době?
Ne.
Víte, že Johnny dostal zálohu na další knihu?
Víme.
Rozhovory s vojáky a novináři, co byli v Iráku a Afghánistánu.
Já vím, super.
Když je řeč o psaní, přihlásila jsem se na kurz tvůrčího psaní.
Fakt?
- Mám pár nápadů na román. - Aha.
O mně nepiš. Já se snažila.
Pohleďte!
Můj stůl na Díkůvzdání!
Všechno jsem připravila osobně. Ať se jde Martha Stewart vycpat.
Nech tu chuděru na pokoji. Je ve vězení.
Asi jsme si s Marthou dost podobné.
Párkrát jsem s ní vedla rozhovor.
Je vlastně moc milá.
- Fakt chytrá. - Vypadá jako fajn ženská.
No nic.
Tak… jde se na to.
Proč je to tak…
Já nevím.
Je to zvenku hotové, ale uvnitř syrové.
Jo.
Proč, krocane?
Co se stalo?
Prostě to strčíš do trouby. To zvládne každej idiot.
Každej idiot ne.
To není vtipný.
- Bude to tak lepší. - Jak to?
Protože když poutníci pálili čarodějnice,
vždycky v tom ohni upekli i krocana,
protože věřili, že odhání zlé duchy.
A to je pravý původ Díkůvzdání.
Vážně?
Ne, Tallulo.
Proboha.
- Objednej pizzu. - Jo.
Už jdu, Danny. Chvilku vydrž!
- Půjčila bys mi trochu cukru, sousedko? - Vážně?
Štve mě, že bydlíš v mým baráku.
Sluší ti to.
To je místo činu.
Zavraždila jsi Díkůvzdání.
Tady máš svůj cukr. Teď už prosím běž.
Tak jo. Prohlédla jsi mou lest. Cukr nepotřebuju.
Je u nás Celestina rodina a já potřebuju pauzu.
Tohle není tvoje zašívárna.
Takže se pochlap a vydrž tchánovce.
Nejsou to mí tchánovci.
Co to sakra je?
Vypadá to jako batát, ale chutná jako mokrá vačice.
Je to žemlovka. Odejdeš, prosím?
- Ahoj, sporťáku Dane. - Zdravím!
Chtěla jsem Tully vyložit tarot, než dorazí pizza.
- Asi stihnu i tebe. - To beru!
Máte kafe?
Na.
- Chce někdo kafe? - Všichni jsou na procházce.
Bud spí, a já už nikdy nepozřu krocana.
Bylo to výborný.
V kaši byly hrudky, ale to je chuť domova.
Miluju to tady.
Pokaždé, když jsem tady, vzpomenu si na tu naši noc.
Kterou noc?
Seanovu svatbu?
Byl jsi posedlý Tully a já ti řekla, aby ses vzpamatoval.
Ty víš, kterou noc.
Tátův infarkt.
Zavezl jsi mě sem, chtěla jsem tě políbit, ale odmítl jsi mě.
Chtěl jsem být gentleman.
Já vím.
A pak jsem zaklepal na dveře tvé ložnice.
- Milovali jsme se. - Jo.
To bylo naše poprvé.
Pro mě úplně poprvé. Pro tebe rozhodně ne poprvé.
Poprvé s někým, koho jsem miloval.
Koukal jsem na tu starou stodolu. Mohlo by to být skvělé místo.
Na co?
Na další svatbu.
Čí? Seana a Williama?
Nás dvou, Mularkeyová.
Nemyslíš, že je načase to zoficializovat?
Probírali jsme to. První manželství nám nevyšlo.
Vyšlo.
Koukni na nás. Jsme šťastní.
Přesně tak!
Daří se nám skvěle, nechci to zvorat.
Čím by se to zvoralo?
Lidi se berou,
pak zpohodlní a berou toho druhého jako samozřejmost.
To neuděláme.
A nemyslíš, že by Maru naše svatba nadchla? Druhá?
Jasně.
A dvojnásob by ji traumatizoval náš rozvod. Druhý.
Jen způlky. Podruhé je to jednodušší.
To není vtipný. Poprvý to bylo peklo pro všechny.
Tak se tentokrát nerozvedeme.
Neznamená to víc, když se každý den rozhodneme být spolu,
protože chceme, a ne kvůli zákonům?
- Mluvíš jako já v roce 1985. - Johnny z roku 1985 měl trochu pravdu.
Ten Johnny byl cvok.
Johnny z roku 2004 začíná mluvit trochu z cesty.
Inkoust na rozvodových papírech ani nezaschl.
Pořád platíme právníky
a Marah za chvíli půjde na vysokou.
Další svatba mi v tuhle chvíli přijde…
Určitě to není
aspoň trochu proto, že nechceš svatbu, když tam nebude Tully?
Jsem takhle spokojená.
Jsme šťastní.
- Nechci to pokoušet. - Dobře.
Rozumím. Jsi hlavička, Mularkeyová.
Tati, chceš kafe? A už bude čas na moučník.
Tati.
Říkal jsi, ať tě…
Tati?
Tati!
Panebože! Johnny!
KATOLICKÝ KOSTEL NEPOSKVRNĚNÉHO SRDCE PANNY MARIE
Ty máš teda drzost se tu ukázat.
Nevytrestalas mě dost? Je to Budův pohřeb.
PODLE KNIHY KRISTIN HANNAH
TABÁK
- To je tvůj nejlepší obraz. - Nevím.
Kdo si věší na zeď svůj vlastní obraz?
Přece velký umělci.
Co myslíš, sem?
- Jo, to by šlo. - Super.
Dáme ho sem.
- Sakra! - Panebože!
Co budeme dělat?
Co tam krucinál děláte, vy dvě?
Nic.
- Jenom si povídáme. - Nic. Jenom si povídáme.
Přede mnou svoje zločiny skrývat nemusíte.
Nebojte. Všechno má svůj důvod.
No tak.
Mlho! Co to děláš?
Tu zeď jsem vždycky nesnášela.
- Dusila to tady! - Ne…
- Ahoj. - Ahoj.
Celý den jsem tě neviděl.
Já vím, chyběl jsi mi.
Ty mně taky.
Budovi by se ten obřad určitě líbil.
Jo.
Zanesu to vedle.
Díky, zlato.
- Zvládáš to? - Jasně.
Díky, že jsi to v kostele dneska celé zařídil,
a za všechno ostatní.
To je jasný.
Pojď ke mně.
Mrzí mě, že se tu takhle zjevila Tully.
To nic. Měla jsem tušit, že na sebe zase zkusí strhnout pozornost.
Já myslím, že se jenom snaží…
Co?
O co se snaží?
Bud pro ni byl skoro jako otec, takže…
To myslíš vážně?
Co? Jen říkám…
Už jsem z toho vyčerpaná.
Mám toho po krk. Je všude, kam se podívám.
Minulý týden jsem byla u zubaře.
Musela jsem aktualizovat formulář. Pořád ji tam mám jako nouzový kontakt.
Vždycky mě štvalo, že jí dáváš přednost přede mnou.
Promiň. Musela jsem si tímhle vším projít, změnit to, a naštvalo mě to a…
Chybí mi.
Někdy mám nutkání jí zavolat. Pořád.
Ale nemůžu.
Víš, co potřebuju?
Novou kamarádku.
Bez třicetiletého břemene, které s Tully s sebou vláčíme.
To zní jako dobrý nápad.
Doufám, že do té doby budu tvůj nouzový kontakt já.
Ty víš, že jsi.
Miluju tě, Mularkeyová.
Já tebe taky.
Pojď.
Máš sbaleno? Musím do sprchy.
Dneska se fotím na billboard! Hurá!
- Co je? - Usnula jsem pod tou lampou.
Bylo tam teplo a příjemně. Asi jsem si spálila zadek.
Koukla ses?
Ne, bojím se. Koukneš se ty?
Jak to vypadá?
Bože, je to hodně zlý?
No…
Dobrá zpráva je, že to srdíčko vyšlo skvěle.
Bože! Říkalas, že ta šílená lampa je bezpečná.
Je, když ji použiješ správně.
Proč jsi mě nechala usnout?
- Nechala? - Co mám teď dělat?
Nemůžu 12 hodin sedět v letadle. Hoří mi zadek.
Uklidni se. Mám aloe. Ale nejdřív ho musíš ledovat.
Panebože, proč?
Jako vážně?
Dodej kofein, dodej cukr, zadek září vcukuletu.
- To není vtipný. - Zchlaď si tím zadek. A pak to vypij.
Bože, to je ledový!
Ale příjemný.
Ledový, ale příjemný.
Tak jo, musím…
Pokračuj, než se osprchuju, pak vezmu aloe a rozmažu ti ji po zadku.
Dobře. Díky, Tull.
Ale prosím tě. Jak zpívá Dionne Warwick: „Od toho jsou přátelé.“
Tak jo.
Čtyři, tři, dva, jedna. Šťastný nový rok!
Díky moc.
DRUHÁ VERZE PŘÍŠTÍ TÝDEN!
Co?
Ne.
Jsem doma!
Haló?
Jak, podmínka?
Já v žádný podmínce nejsem. Ježíši…
Haló?
Dobrý den, Ctihodnosti. Omlouvám se, já jsem…
Ve tři hodiny?
Jistě, žádný problém. Uvidíme se. Nashle.
Mlho. Musíš hned vstát. Tvůj probační dohled je na cestě. Prosím!
Počkej.
To myslíš vážně?
Panebože.
Tak jo. Mejdan skončil! Jde se domů! Lidi, nedělám si…
To není sranda!
Jede sem za Mlhou probační úředník.
- Ty jsi… - Ježíši…
Ať máš všechno hotové před večeří. Kontrolní seznam?
Tully! Všechno v pořádku?
Jasně, paní Mularkeyová.
Jenom musím s Kate probrat něco o škole.
O úkolu… do školy.
Pomáhá mi s nákupem a pak má práci.
- Mami. - Zavolá ti později.
Jo, jasně.
Tak to uděláš potom.
Děkuju.
Úplně šílím. Jaká barva je krize? Modrý, nebo červený kód?
- To je fuk, potřebuju tě. - Tully, klídek, jo?
Co se děje?
Za Mlhou jede kurátor.
Když ji nevzbudím a nevyženu její partu, musím k babi.
- A sakra. - Jo.
- Musíme… - Běžet?
- Jo. - Jo.
Má někdo hlad?
Musíme je vyhnat a začít uklízet.
Já to zkusila, neposlechli. Jeden po mně hodil popelník!
Víš co? Neboj.
- Pohyb. - Hej.
Lidi! Právě sem míří úřední osoba, takže pokud nechcete do lochu,
vypadněte odsud, kurvafix!
- Sestro! - Kde se to v tobě bere?
Nevím, ale bylo to super. Pojď.
- Dejte si odchod! - Jděte!
Přidej, kámo.
- Díky. Pojď, zlato. - Běžte.
Pardon.
Vemte si ten popelník. Je mi to fuk.
- Díky za návštěvu. - Mlho, vstávej.
Do hodiny je tu tvůj probační úředník!
Co teď?
Dám vařit kafe a pak uklidíme kolem nich?
Tak jo.
- Tallulo Rose, paráda. - Jo, lepší než Martha Stewart.
Díky, Mlho, Celeste a Danny.
A chci vám všem poděkovat za to, že jste se vydali do tohohle zapadákova
oslavit Díkůvzdání se mnou.
Přijeli jsme rádi.
Dobrý rozhodnutí, jídlo objednat.
Jenom rychle napíšu biohazard týmu, ať se stáhne.
- Panebože, Danny! - Co?
Sporťáku Dane, ona to neobjednala. Všechno komplet uvařila.
Tys to tu za rok opravila a stala se MasterChefem?
Chystáš vlastní reality show?
Já bych se dívala.
Ne, to jsem musela udělat kvůli sobě.
Dům vypadá úžasně. Pronajmeš ho? Prodáš?
Vlastně jsem ho chtěla darovat.
Dáváš mi dům?
- To nemůžu. - Nemusíš tu bydlet.
Můžeš ho prodat.
Já vím, že ode mě nic nechceš.
Ale nezapomeň, že když jsem ti chtěla dát auto
a tys odmítla, podělal se mi celej život.
Zatkli mě.
Přišla jsem o nejlepší kamarádku.
Takže musíš říct ano.
Ano, Tully.
- Děkuju. - Panebože.
To je milý.
Rád bych pronesl přípitek.
Vím, že letošní Díkůvzdání je bez Buda jiné.
Přinejmenším jako jediný uměl porcovat krocana.
Je těžké děkovat v okamžiku takové velké ztráty.
Ale stejně cítím vděk,
že jsem ho mohl poznat.
Výjimečný člověk.
Na Buda.
- Na Buda. - Na Buda.
Díky. To bylo krásné.
Byl to těžký rok.
Ale všichni jste mi ho ulehčili.
- Jo. Máme tě rádi, mami. - Jistě, mami.
Přemýšlela jsem o tom, jak je život pomíjivý.
Jo. Máš pravdu.
A tak mě napadlo,
kdy do toho vy dva praštíte?
- Mami, to není… - A je to tady.
Jo, babi. Ale soustřeďme se na to podstatné.
Čas běží. A myslím, že je čas, abych měla auto.
Ne.
- Ani náhodou. - Fakt?
Ale vážně, kdy bude zase svatba?
Hele, pořád se ptám, a pořád odmítá.
Cože?
A jak to vypadá se svatbou Seana a Williama?
- Není to legální, takže… - Zatím.
- Jo. - Zatím.
Zaletíme do Massachusetts.
Já to beru.
- Jo. - Jsem pro.
- Tak jo. - Jedem!
Tully opravuje dům přes ulici.
Tuhle jsem na ni narazila. Pár minut jsme si povídaly.
Spěchala, ale zdá se, že se jí daří.
To je skvělý. Přeju jí to.
Maro, teoreticky, na jaký model bys nás chtěla ukecat?
Jsem ráda, že se ptáš, protože mám seznam plusů a minusů.
Minusy nejsou. Řízení mi sluší. A kámoši neřídí.
Celeste říká, že další koláč nesmím,
protože jsem stařec, co si musí hlídat cholesterol, bla bla.
- Moudrá to žena. - Jo.
Dobře sis vybral.
Jo, je to fajn holka.
Chodíš teď s někým?
Teď chodím sama se sebou.
Na chvíli.
Jsem náladová a náročná přítelkyně.
Ne, jako tvůj bývalý přítel nesouhlasím.
- Nikdy jsi nebyl můj přítel. - Jak by ne!
- Chodili jsme spolu pět minut. - Aspoň deset.
A byla to čtyřka. Ty, já, moje a tvoje kariéra.
Když je o tom řeč, myslím, že je načase se vrátit. Do práce.
Svět potřebuje Tully Hartovou.
Svět má Tully Hartové po krk.
Nechci ranit tvý ego, Tully, ale tvoje skandály nikoho nezajímají.
Bulvární průmysl už je jinde.
Chceš hrát jejich hru?
Teď je podmínkou skandálu video s domácím sexem.
Teda nic nenabízím.
Ale koupil jsem si novou kameru a rád bych ji…
Dobře.
Hele, měla by ses sejít s mým kamarádem.
Učí na Washingtonské univerzitě. Točí film o globálním oteplování.
Teď mu vázne financování, ale když sežene celebritu,
peníze zase potečou.
Podmínky možná budou trochu drsný,
ale znám tě jako ostřílenou a odolnou novinářku.
Není nic, co bys nezvládla.
Je to důležitá práce.
A kdoví,
třeba to nakonec nazve „Tully Hartová zachraňuje svět“.
S lichotkama na mě nechoď.
Ale myšlenka je to lákavá.
Planetu bych zachránila ráda.
Takže tady máš.
- Díky. - Tak jo.
Tvoje máma nás zabije, až zjistí, že zmizel babiččin přehoz.
Jestli ta krádež bude náš jediný zločin, tak dobrý.
Proč mi kouzelní elfové zakrývají mou krásnou díru?
Zbývá jenom 12 minut. Leon musí okamžitě pryč.
Super. Já budu zvracet.
- Můžeš se rovnou taky osprchovat? - Jo.
Smrdíš jak voda z vodní dýmky.
A vem si podprsenku!
Leone! Je čas jít. Mejdan skončil, jedou sem poldové.
No tak, Leone!
Mlha nepůjde zpátky do vězení kvůli tobě.
Pojď!
- On je asi mrtvý! - Není mrtvý.
Jo, možná je mrtvý.
Super!
Fajn, je mrtvej. Je do prdele mrtvej.
Zasranej Leon se předávkoval a leží mrtvej na našem gauči!
Nejdu k babičce, ale do vězení. My všechny!
Musíme ho schovat. To je jediná možnost.
Co? To myslíš vážně? Kam?
Tělo schováme…
Dáme ho nahoru. Šoupneme ho do skříně.
- Už jsi to dělala? Vyznáš se. - Čtu hodně detektivek.
Ale tam jim to samozřejmě nikdy neprojde.
My jsme ho nezavraždily!
Jen ukrýváme tělo. To je jiný.
- Úplně jiný. - Jo.
- Tak jo. - Bože.
- Musí dolů z gauče. Tak jo. - Dobře.
- Raz, dva, tři. - Dva, tři!
- Fajn, tak pokračujeme. - Tak jo.
- Tudy. - Můžeme?
- Zatáhni. - A teď!
Otočíme ho, ať nedře obličejem o schody.
- Můžeme? - Jo.
- Vezmu ho tady. - Můžem?
- Teď! - Raz, dva, tři. Tak jo.
- Promiň. - To nic.
Až nahoru to nezvládneme.
- Mám jiný nápad. Jdeme dolů. - Tak jo.
Bože!
- Chytni nohu. Zatáhni. Už? - Jo.
- Teď! - Teď!
Tudy.
- Dáme ho na záchod. - Dobře.
Pojď.
- Hrozně se mi chtělo čůrat. - Mně taky.
Nevzpomínám si, že by to byl na vysoké problém.
Protože ti bylo 19 a ještě jsi nerodila.
Trefné. Nikdy jsem si nepřišla tak stará jako ve 45 v tomhle kampusu.
- I profesoři jsou mlaďoši. - Já vím.
Je tu horko, nebo se řítím k menopauze?
Já se rozhodla, že je tu horko.
A včera jsem si na bradě vytrhla tlustý, pichlavý chlup,
co byl snad pět centimetrů dlouhý!
Vyrostl z ničeho. Je to jako druhá puberta.
Že jo? Je to…
Svědí tě někdy bradavky?
Protože mně jedna zrudla a svrbí
a nevím, jestli mě kousl pavouk nebo je to vyrážka
nebo něco s hormony.
Mazala jsem si to a…
Ukážu ti to. Je to…
Proboha, Kate, příliš informací!
- Nechci vidět tvý prsa. - Promiň, to bylo moc.
Nevěděla jsem, jestli je to běžný.
Jejky.
Ukaž mi ten zadek.
Vyskakují puchýře.
- Jsem v háji. - To bude dobrý.
Dej si na to další limču, za pár dní se kůže sloupne
a budeš jako nová.
Musím se obléct na focení.
To je ledový!
Mularkeyová…
Johnny! Ahoj.
- Všechno v pořádku? - Jo.
Pojď dál. Právě si otevírám limču.
Jsem rád, že jsem tě ještě stihl.
Tak co se děje?
Plánuju horolezecký výstup
a myslel jsem na tebe,
protože jsem měl ve formuláři vyplnit nouzový kontakt
a začal jsem psát tvoje jméno, než mi došlo,
že už můj nouzový kontakt nejsi.
Tak jsem tam dal Mutta.
A nouzový „kontakt“ mi připomněl, že nerada nosíš kontaktní čočky,
protože ti dráždí oči, ale brýle se ti vždycky zamažou.
A nevím, jestli v Evropě mají ty ubrousky, co ráda používáš.
Takže jsem ti jich pár přinesl.
To je od tebe pozorné.
Jo, chci, abys všechno viděla.
Snad se o tebe Theo postará.
Teda určitě jo.
Vypadá jako fajn chlap.
Jsem rád, že máš dobrýho chlapa.
Zasloužíš si to.
Díky.
Přeju ti… krásný výlet.
Uběhlo to tak rychle.
Viď? Zbývá poslední hodina, a nenapsala jsem ani tři kapitoly.
Uvažuju o pokračovacím semináři v příštím semestru.
Já taky! Jestli půjdeš ty.
- Vážně? - Jo.
- Super. - Fajn.
Ale netuším, co jim odevzdám.
No…
Kate? Není ti nic?
Co? Jo, v pohodě.
Přišlo mi, že je to někdo, koho znám.
Tully Hartová? Jsem u vytržení.
Byla to rozhodně ona. Co asi dělá v kampusu?
Díky moc, Henry. Vážíme si toho.
Nemáte zač.
Vaše jméno finančníky naprosto nadchlo.
Jste podle nich ideální člověk, který by téma přiblížil laikům.
To je vzrušující.
Že jo?
Tully. Že jo?
- Ano. - Jo.
Velmi vzrušující.
Musím zmínit, že budeme několik měsíců izolovaní na odlehlém místě v Antarktidě.
To zní skvěle.
Jdu do toho.
Musím říct, že mě překvapilo, jak rychle jsi na to kývla.
Opravdu? Proč?
Protože většina lidí by chvíli váhala,
než se vypraví na několik měsíců do Antarktidy.
Já ne. Instinkt.
Jasně. A nijak to nesouvisí s tím, co se tam stalo?
- Nevím, o čem mluvíš. - Ale Tull… Já ji taky viděl.
To tě muselo sebrat.
Jsem v pohodě.
Je mi to jedno.
Fajn, že má novou kámošku.
Přeju jí to.
Fakt, je to super.
Pojď ke mně.
Chceš slyšet něco smutného?
Jsi můj jediný přítel, Danny. A ani nevím, jestli tě mám ráda.
Máš mě ráda. Máme se rádi.
Možná až moc.
Ale pořád jsem tvůj kamarád
a vždycky tu pro tebe budu.
Danny! Tully!
Panebože, ty brečíš? Je všechno v pořádku?
- Jo, dobrý. - Právě jdeme z té schůzky…
O globálním oteplování.
- Jo. - Je to emocionální.
Já vím. Deštný prales, velryby…
- Sjedu s tebou dolů, zlato. - Měj se.
- Ahoj. Jak je? - Ahoj! Dobře.
Musím na to focení, ale troubí ti tam taxík.
Kate?
Myslíš, že ty ubrousky jsou vzkaz?
Já nevím.
Prý chce, abych dobře viděla.
Myslí tím, abych viděla, že mám být s ním?
Ten taxík odjel.
Je to znamení, že do Evropy nemám jezdit?
Myslím…
že mi do toho nic není.
Potřebuju tvou pomoc.
Myslíš, že mě pořád miluje?
- Fakt chceš vědět, co si myslím? - Jo!
Tak jo, myslím, že tě pořád miluje.
- Panebože. - Ale…
- Ale co? - Taky si myslím, že je to slepá ulička.
Říkám to nerada,
protože ho mám ráda a líbíte se mi spolu.
Ale nedá ti, co potřebuješ.
Možná jednou, ale teď není připravený.
Jinak by ses nemusela domýšlet a předvedl by něco lepšího než ubrousky.
Přišel by ti vyznat lásku.
Tak nečekej, až mu to dojde.
Teď máš super chlapa jménem Theo,
který tě chce vzít do Paříže.
Jestli je to ten pravej?
To teď nepotřebuješ vědět.
Jeď do Evropy.
Pořádně si to užij. Život je moc krátký.
Sakra.
- Nebo se pletu. - Ne, máš pravdu.
Vážně? Nevím, na vztahy jsem hrozná.
Johnny je včerejšek, Theo dnešek. Jedu do Evropy.
Ten zadek jsem si nespálila pro nic za nic.
Tak se mi líbíš! A nezapomeň, vzdálenost city umocňuje.
Právě. Už teď mám Johnnyho ráda až moc.
Já myslela tvoje city ke mně, čúzo.
Zdravím. Taxi na letiště, prosím.
Ne, potřebuju teď…
Jsem takovej debil. Ne, vy ne!
Ne, omlouvám se, pane, myslela jsem sebe.
Haló?
- Sakra. - Tak jo, jedeme.
- Jak to myslíš? - Hodím tě na letiště.
Máš focení na billboard, budeš se tyčit nad Seattlem.
- Tak se opozdím. - O dvě hodiny?
Zlato, tohle je stav nouze.
Tvůj nouzový kontakt jsem já. Tak jedem.
Díky, Tull. Co bych si bez tebe počala?
To je lepší než záchod.
Do přístěnku pod schody si odskočit nepůjde.
Tak jo.
Nekřuplo to?
Promiň, Leone.
- Tak jo. - Tak fajn.
Tak jo.
Buď v klidu.
Nemysli na mrtvolu pod schody.
- Dobře. To bude hračka. - Tak jo.
Pojďte dál, Ctihodnosti.
Nejsem soudce.
- Jasně. - Jsem kurátor Johnson.
Je tu Dorothy?
Možná se ještě nevrátila.
Protože dnes…
- V tento den… - Obvykle dobrovolničí.
- Jo. V… - Dneska dobrovolničí.
- V nemocnici. - V nemocnici pro nemocné děti.
Zdravím! Vy budete pan probační úředník Johnson.
Popovídáme si v kuchyni? Dáte si kafe?
- Tak jo. - Dobře.
Dobrá práce. Vypadá to skvěle.
Tohle by byla fakt romantická chvíle pro žádost o ruku.
Ty na štaflích, já v podstatě na kolenou.
- Zase to zkoušíš? - Ne.
Jenom říkám, že kdyby někdo takovou chvíli využil,
mohl by říct něco jako:
„Kate Mularkeyová,
jsi jediná, s kým chci zdobit stromek.
A jsi jediná, s kým jsem kdy stromek zdobit chtěl.
Vím, že to nebylo vždy snadné.
A nevíme, co přinese budoucnost,
ale jedno vím jistě.
S nikým na světě bych té nejistotě nečelil radši
než s tebou.
Jsi můj parťák.
Moje láska.
Můj nouzový kontakt.
A proto tě žádám, abys byla mou ženou.
Teď, navždy, nadosmrti.“
Nebo tak nějak. Já nevím.
Ty jo.
Škoda, žes to nezkusil.
Já vím. Byla by to dobrá řeč.
Pro holku by bylo těžké takový návrh odmítnout.
- Neškádli mě, Mularkeyová. - Ty mě škádlíš.
Tak jo.
Konec škádlení.
- Počkej, Johnny… - Nosím ho s sebou už dlouho.
Čekám na pravý okamžik.
Tak co ty na to?
Kathleen Scarlet Mularkeyová,
vezmeš si mě?
Znova?
Kašlu na to!
- To bylo ano? - Ano.
- Řekla ano! - Jo.
Ano.
- Nemůžu uvěřit, že to klaplo! - Věř tomu!
- Přestaňte. - Povedlo se!
Co se dát na zločineckou dráhu?
Příležitostí bude dost,
budeme to muset dělat každý měsíc,
až nás pan probační návštěvou obšťastní.
Jdu se pořádně sjet.
Nikdy z ní nebude moje máma, že ne?
Nikdy se o mě nebude starat.
To nic. Postaráme se o sebe navzájem.
Ježíši, Mularkeyová, bez váhání jsi mi pomohla s mrtvolou!
- Byl to stav nouze. - Jasně.
Co teď s Leonem?
Dobrá otázka.
Panebože.
Mám hlad.
Nemáte ještě pár Ho Hos?
- Jo. - Jo!
- Spoustu Ho Hos! - Hodně! Panebože!
Není mrtvý! Nezavřou nás!
Zapomněla jsem, jak miluju zásnubní sex.
Co bys řekla na další kolo?
Za chvíli se vrátí Marah.
Na tom něco je.
Tak já jdu do sprchy.
Moje snoubenko.
TULLY HARTOVÁ
VOLAT ZAVŘÍT
Haló?
Čau čúzo, neuvěříš, co se stalo.
Fakt jsi mi řekla „čúzo“? Kdo sakra volá?
Tady…
Kate Mularkeyová.
Z tvůrčího psaní.
Promiň, nevidím tu číslo volajícího.
Co se děje, Kate?
Stalo se něco velkýho.
Aha? To mě zajímá. Co?
S Johnnym jsme se zasnoubili.
Co? Já myslela, že jste manželé.
Byli, ale pak jsme se rozvedli, vrátili se k sobě,
a já se nechtěla zase hned vdávat.
A pak jsem si řekla, kašlu na to.
Tak to je fajn.
Já zrovna pracuju na té povídce do kurzu.
Takže…
Jasně, já mám taky spoustu práce…
- Uvidíme se ve škole? - Jo.
Jasná věc.
Nazdar, sousedko.
Něco pro tebe mám.
Špičková technologie,
vyhřívané, do extrémně chladného počasí.
- Na. - Tak to je od tebe moc hezké, sporťáku.
Moc ti to přeju.
Ale budeš mi chybět.
Můžu to říct?
Proč bys nemohl?
Mimochodem, kdybych zemřela v tundře,
dozvíš se to jako první.
Jo? Proč?
Jsi můj nouzový kontakt.
To je pocta.
Nikdy jsem ničí nouzový kontakt nebyl.
No, měl bych se vrátit.
- Jdeme se Celeste na večeři. - Jo, musím se sbalit.
Jo.
Šťastnou cestu, Tallulo Rose.
Budu na tebe myslet.
Vážně?
Jo.
Jako vždycky.
Mularkeyová!
Podělal jsem to. Jo?
Ty ubrousky na brýle byla blbost.
Prosím, jsi to nejlepší, co mě kdy potkalo.
Promiň, že mi to tak trvalo.
Mularkeyová!
Prosím, nejezdi.
Miluju tě!
Kéž bych měla lepší zprávy.
Vyrážka na prsu je ve skutečnosti vzácná a agresivní forma rakoviny,
takzvaná zánětlivá rakovina prsu, třetí stadium.
Musíte okamžitě začít s léčbou.
Kate?
Tull?
Tully?
Tull?
Tully?
Tull, jsi tam?
Tully?
Překlad titulků: Barbora Vrbová